Režie:
Reha ErdemScénář:
Reha ErdemKamera:
Florent HerryHudba:
Hildur GuðnadóttirHrají:
Deniz Hasgüler, Ayris Alptekin, Onur Ünsal, Sabahattin Yakut, Eren Vurdem, Mehtap Anıl, Beran Soysal, Saygın Soysal, Şenay Aydın, Yıldırım Şimşek, Erhan Uslu (více)Obsahy(1)
Kurdsko-turecký konflikt, kdesi v Turecku. Jen měsíc osvětluje kroky sedmnáctileté Jîn (Deniz Hasgüler), která uprostřed noci opustila tábor rebelů, aby se pokusila nalézt nový život. Život, jehož součástí nebude hladové šplhání po stromech, ukrývání před kulkami vojenských odstřelovačů a schovávání hlavy v puklinách skal před náhodným bombardováním. Ani cesta napříč bojovou linií ale nemusí osamocené dívce bez dokladů zaručit vítězství, nebezpečí číhá všude, kde jsou lidé. (dopitak)
(více)Videa (1)
Recenze (21)
Tolik pravdy, tolik poselství a tolik jasně formulovaných názorů. I s minimem dialogů, které jsou tady naprosto zbytečné. S nádhernou kamerou a přírodou, která už je jen takovou třešničkou na dortu. Bez ohledu, na zemi, v které je tenhle film natočen má bezpochyby silně internacionální záběr. V dnešní době a konfliktech to platí dvojnásob. Bohužel, nedělám si žádné iluze, že by snad nějak přispěl, k vyřešení, nejenom turecko- kurdského konfliktu. Na to už po tomhle světě nějaký ten pátek chodím… ()
Absurdní, ničivá moc války versus panenská příroda. Mladá Jin je svérázné děvče, co putuje přes konfliktní území kurdsko-tureckých bojů, vyhýbá se všudypřítomné střelbě i nebezpečí ze strany sexuchtivých mužů a sbližuje se s okolní krajinou i jejími zvířecími obyvateli. Ačkoliv situace, kdy se Jin ocitne v civilizaci, jsou dějově rozmanitější a víc se v nich mluví, dlouhé, mlčenlivé záběry ze stále se měnící, členité a vizuálně uchvacující přírody mají až meditativní náboj a dávají snímku tu pravou sílu. A strašně jsem si zamilovala ta zvířata, i když je mi jasné, že jde o práci počítače. Jin je hlavně film o pocitech, proto doporučuji nestudovat nijak zvlášť obsah či komentáře a jít si ho prožít, každý po svém. ()
Divokým Kurdistánem cestou necestou, utíká odvážné děvče samo před sebou, samo před válkou.....Silné poselství zasazené do filmu takřka beze slov, kde o to silněji a kouzelněji promlouvá citlivá kamera a úchvatné přírodní scenérie! Symbolická poetika tu stříká do všech stran.......jak z .malebné, stále se měnící i drsné krajiny a jejích zvuků a zvířat, tak z hrdinčiných dojmů, pocitů, strachu a naděje. Silně pocitový a emoční film, který i mně zasáhl velmi, velmi hluboce. ()
Bezchybné poselství snad pro všechny lidi na světě a kdo to tak nevnímal, ať se podívá ještě jednou. Nádhera a děs, které se tu prolínají nás jasně vybízí : "Vyber si člověče to, po čem by přirozeně měla toužit většina lidí !" Úžasný film, kde není zapotřebí mnoha slov, ale zapojení všech našich smyslů a pocitů..........jedině tak lze pochopit, co nám chtěl touto dokonalou formou předložit Reha Erdem. ()
Tihle chtějí do EU? Co na to říct? Že lidi jsou dobytek, nejlíp věděl i ten méďa. Mimochodem, smutná a zároveň krásná scéna ve filmu, kde první nezpívané slovo padne asi po 25 minutách, všemu dominuje parádní kamera a zvuk (prosím o evropskou cenu zvukaři). Doporučuju tohle si dát na velkém plátně a s aspoň šestikanálovým zvukem, bude-li příležitost. Do zákulisí tureckého filmového průmyslu nevidím, ale tohle se klidně mohlo příští rok na jaře objevit v Brně na Cinema Mundi a stejně tak usilovat o Oscara (nestane se, nominaci získal film Kelebegin rüyasi). Někdy to jde i beze slov a díky Reha Erdemi jsem byl při tom, když se válčilo. ()
Reklama