Režie:
Andrzej WajdaScénář:
Andrzej WajdaKamera:
Wit DąbalHrají:
Beata Fudalej, Wojciech Malajkat, Magdalena Warzecha, Jakub Przebindowski, Bożena Dykiel, Cezary Pazura, Wojciech Pszoniak, Agnieszka Kotulanka (více)Obsahy(1)
Psychologická dráma z obdobia 2. svetovej vojny. Adaptácia románu Jerzyho Andrzejewského je príbehom asimilovanej židovky Ireny, ktorá nájde úkryt u svojho bývalého priateľa Jana. Hoci jeho tehotná manželka Anna Irenu bez váhania prijme pod svoju strechu, ich susedia sú jej prítomnosťou, ktorú vnímajú ako vlastné ohrozenie, znepokojení. Suseda Piotrowska navyše žiarli na svojho manžela, ktorý len ťažko skrýva svoj záujem o atraktívnu ženu... (STV)
(více)Recenze (12)
Film vznikl na námět prvního románu popisující židovské povstání v ghettu ve Varšavě (který vznikl již roku 1943) Jerzyho Andrzejewského, jenž byl rovněž autorem předlohy k Wajdovu filmu Popel a démant. Podobně jako ve filmu Kanály se tedy ocitáme ve Varšavě v době povstání v židovském ghettu, avšak tentokrát nejsme svědky událostí uvnitř ghetta, ale vně. Na příběhu židovské dívky, které se podaří včas ghetto opustit a nalézt úkryt za jeho zdmi v rodině přátel, Wajda konfrontuje vztah Poláků k židům, jejich schopnost rozeznat zlo a překonání strachu se mu postavit (a za jakou cenu) s názorovou šíří různorodých lidských charakterů nebo společenských vrstev. ()
Ano, Wajda byl velká režisér; po jeho smrti je ho třeba užívat jako koření. Jeho filmy obohatily světovou kinematografii historicko-humanistickým rozměrem. Přitom se jeho (velké, ve velkém týdnu je všechno velké) režisérství projevuje v každém detailu. Sexualita. Antisemitismus. Křesťanství. Jak se to navzájemm spojuje a rozpojuje v Polsku let 1943, 1995 a 2020. A nejen v Polsku. ()
Poliaci a ich vzťah k Židom, ktorý bol vždy rozporuplný. A po tomto Wajdovom filme v tom nemám oveľa jasnejšie. Vojna je plná bezvýchodiskových situácií a riešením je buď spálené cesto a spálená ľudskosť alebo niečo ešte horšie. Film je očividne pre režiséra prikrátky, príbeh nemá poriadny začiatok ani koniec, ale o krátkom období niekoľkých dní sa snaží povedať čo najviac. –––– Ak by to nebol Hitler, museli by sme po vojne Židov zlikvidovať sami. Poľsko musí byť bez Židov! ()
Kresťania si dávno biblické miluj blížneho svojho "mierne" poupravili na miluj blížneho kresťana svojho (ak vôbec niekoho) a najmarkantnejšie sa tento konformizmus ukázal počas druhej svetovej vojny. Veľa sa však od tej doby nezmenilo a názory medzi pospolitým ľudom viac menej zostávajú pomerne rovnaké, v čom vidím odkaz Wajdovho filmu pre súčasnú generáciu. Inak Veľký týždeň pôsobí trochu televízne, v kine by som sa pri jeho inscenačnosti cítil trochu ochudobnený, to dôležité, čo prináša, sa nachádza skôr v scenári. Tematicky podobne ladený Musíme si pomáhať dokázal z diváka vyždímať o niečo silnejšie emócie a priniesol aj nejaké zvraty, Veľký týždeň je priamočiarejší. ()
Andrzej Wajda, úžasný režisér a scenárista, nás v nejednom filme už presvedčil, že hodnotenie svojho národa za činy v 2. svetovej vojne nemieni schovávať. Vojna prinášala veľa tragédii a utrpenia. Ale myšlienka z jeho filmu Korczak z úst hlavného hrdinu, že Poliak už nikdy nebude prenasledovať svojho brata len preto, že je Žid dostala poriadnu facku aj v tomto filme. Film je o prvom ozbrojenom povstaní židov proti nacistom. V lete roku 1942 bolo 300 000 obyvateľov Varšavského geta poslaných do vyhladzovacieho tábora Treblinka a pri ďalšom pripravovanom odsune 18. januára sa nacisti stretli s odporom židovských odbojových organizácii. Celé geto bojovalo proti jednotkám SS gruppenführera Jűrgena Stroopa a 16.5.1943 nakoniec presile podľahli. Židia, ktorým sa podarili z geta ujsť hľadali ústretovosť u nežidovského obyvateľstva. Tak to bolo aj s hlavnou postavou filmu židovkou Irenou, ktorá je ukrytá u svojho priateľa a je zobrazený jej pobyt tu po dobu jedeného týždňa pred Veľkou nocou. A Wajda nás zoznamuje s otvoreným poľským antisemitizmom v 2. svetovej vojne, ktorý pretrvával aj dlho po vojne a živné korene sú ešte stále v silne katolíckom Poľsku. Môj obdiv k Wajdovi patrí aj v jeho rozsiahlej tvorbe z obdobia 2. svetovej vojny a tesne po nej. Veď filmy Katyň, Rozsudok nad Františkom Klosom, Korczak, Láska v Nemecku, Samson, Lotna, Popol a diamant, Kanály, Nepozvaní hostia, majú obrovskú výpovednú hodnotu. ()
Reklama