Režie:
Andrzej WajdaScénář:
Andrzej WajdaKamera:
Witold SobocińskiHudba:
Andrzej KorzyńskiHrají:
Beata Tyszkiewicz, Elżbieta Czyżewska, Andrzej Łapicki, Daniel Olbrychski, Witold Holtz, Małgorzata Potocka, Elżbieta Kępińska, Bogumił Kobiela (více)Obsahy(1)
Herec Zbigniew Cybulski dosiahol medzinárodnú slávu najmä vďaka Wajdovmu skoršiemu filmu Popol a diamant. V roku 1967 umrel pri nešťastnej nehode, keď sa snažil naskočiť na idúci vlak. Aj pre toto predčasné úmrtie ho často prirovnávajú k Jamesovi Deanovi. V tomto filme sa Wajda vyrovnáva s jeho smrťou. Ide o príbeh režiséra, ktorý sa snaží nakrútiť svoj film napriek tomu, že hlavný herec bez stopy zmizol. (MFFK Febiofest)
(více)Recenze (10)
Intimní zpověď režiséra Andrzeje Wajdy, který ve svém filmu vzpomíná na zesnulého přítele, herce Zbigniewa Cybulskeho. V celém snímku sice vůbec nezazní jeho jméno, ale všem, kteří jsou alespoň trochu obeznámeni s okolnostmi filmu, musí být jasné, o koho se jedná. Wajda pojal tento film velmi osobně, což jde vidět. V tomto díle není podstatný příběh či samotná postava, o které každý mluví, vzpomíná, ale to, co vlastně sledujeme na scéně. Ať už jsou to reální herci, kteří mají jednak stejné jména jako ve skutečnosti a jednak fakt, že hrají sami sebe, nebo třeba i to, že nám autor ukazuje zákulisí vzniku filmu v podobě filmového štábu, ve kterém pozorujeme režiséra, herce, osvětlovači apod. Ve výsledku se tak nejedná až tak o film o Zbigniewovi Cybulskem, ale spíše o slavném polském režisérovi a jeho filmu. Přesto všechno si mě ale tento Wajdův snímek příliš nezískal, asi proto, že jsem se místami ztrácel ve fikci, tak i možná proto, že neznám tolik Zbigniewa Cybulskiho a jeho spojení s Andrzejem Wajdou. ()
Král je mrtev, ať žije král. Doufám, že Wajdovi toto egocentrické nekonvenční vyznání pomohlo vyrovnat se se svým svědomím a mohl pak klidněji spát. Daniela Olbrychského velmi obdivuju, je to Pan Herec, ale Zbigniew Cybulski zůstane v mnoha srdcích nenahraditelný. ()
Ve světové kinematografii podle mě velmi ojedinělý film. Podobá se autobiografickému románu. Existují samozřejmě režisérské autobiografické filmy, ale obvykle se v nich vzpomíná na dětství, vojnu nebo pojednávají o jiných mezních stavech, např. drogová závislost, homosexualita aj. Navíc takové filmy jsou obvykle velmi subjektivní a divák nemá možnost jejich obsah porovnat se skutečností, neboť k té má přístup pouze sám autor. Teď mě nenapadá žádný jiný film, v němž by se režisér zpovídal z toho, co momentálně prožívá a navíc z něčeho, co je vcelku objektivně známo. Nekrolog za Zbigniewa Cybulského a zároveň osobní zpověď Andrzeje Wajdy. ()
Vůbec né špatný film, který však diváka ničím nenadchne (i když bude obeznámen s okolnostmi vzniku a souvislostí s tragickou smrtí Wajdova hereckého objevu - Zbigniewa Cybulského) - až na krásný, v jistém smyslu katarzní závěr. ()
Som z toho magor. Poznám zhruba okolnosti Cybulskeho smrti, to, že bol Wajdov obľúbenec a že toto je pocta jemu venovaná. Ale aby som si vychutnal tento film, musel by som toho vedieť asi omnoho viac. Nepochybujem, že je to exaktne natočené a že je to veľmi osobné, to však nemení nič na tom, že som ostal "lost in translation". Rád si to pozriem znovu a doplním si predtým informácie, ale obávam sa, že pri dnešnom hektickom živote za týždeň na tento film v prívale povinností zabudnem a jeho štruktúru tak nikdy neodhalím. Ale asi sú aj dôležitejšie veci na svete, ako rozmotať zamotané klbko jedného kvalitného filmu. Btw som dlhoročným fanúšikom Olbrychskeho, ktorého u nás skoro nikto nepozná, čo je škoda. ()
Reklama