Režie:
Damien ChazelleScénář:
Damien ChazelleKamera:
Sharone MeirHudba:
Justin HurwitzHrají:
Miles Teller, J.K. Simmons, Paul Reiser, Melissa Benoist, Austin Stowell, Nate Lang, Chris Mulkey, Damon Gupton, Max Kasch, Jayson Blair, April Grace, C.J. Vana (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Andrew Neiman je devatenáctiletý jazzový bubeník, který sní o slávě, ale není si jistý tím, zda se jeho sny někdy naplní. Pronásledovaný neúspěšnou spisovatelskou kariérou svého otce je rozhodnutý vystoupat až na samotný vrchol nejprestižnější hudební konzervatoře. Jednoho večera na Andrewa, který právě cvičí na bicí, narazí Terence Fletcher, dirigent, proslavený svým učitelským talentem ve stejné míře jako svými nemilosrdnými praktikami. Ačkoliv si spolu toho večera příliš mnoho nesdělí, probudí Fletcher v Andrewovi touhu dosáhnout svého cíle. K Andrewovu překvapení dalšího dne Fletcher požádá o to, aby byl Andrew přidělen k jeho kapele. Tento jediný čin mladíkovi navždy změní život. Zpočátku je Andrew nucen fungovat pouze jako „záskok" a otáčet partituru hlavnímu bubeníkovi. Ale na příští soutěži, které se kapela účastní, hlavní bubeník řízením osudu či něčím přičiněním ztratí svou partituru. Andrew, který zná celý part nazpaměť, dostane šanci hrát. Ačkoliv se tímto činem odcizí ostatním hudebníkům, kapela soutěž nicméně vyhraje a Andrew má šanci stát se Fletcherovým novým oblíbencem. (Falcon)
(více)Recenze (1 392)
Přiznám se že dramatu o bubnování na umělecké škole jsem se trochu bál. A o to více jsem teď nadšen. Prostředí hudební školy a snaze o perfekcionismus je dokonalé, bubenické záležitosti skvělé a obě hlavní postavy, každá se svou formou psychopatických sklonů a snaze o dokonalost/úspěch, každá však z jiné strany - "učitel/žák", naprosto brilantní. Simmons si nezadá s abuzivní "nalejvárnou" ala US Marine Corps, Teller je zase perfektní variací na studenty bojového umění, jdoucí s absolutní odhodlaností vší silou přes bolest fyzickou i psychickou k jasnému cíli. Tohle je vyloženě tango dua Teller-Simmons, ostatní postavy jsou jen šmouhy v pozadí. A přitom je to výpravou velmi komorní. Ale efektní i efektivní. A i přes mou úvodní skepsi má u mě Whiplash definitivně palec nahoru. ()
Ani nevím jestli rakovina byla příjemnější než toto. Ne teď vážně... film měl pár fakt dobrých kamerových záběrů, ze kterých jsem měl údiv až na Everestu, ale pak jsem si připadal jak v Mariánském příkopu. Příběh sám o sobě je špatný v tom, že se asi jenom dvě hodiny rozjíždí a pak co se týče pointy... ta se ztratí jako milion korun v parlamentu. Jednoznačně jsem si znepřátelil hlavní postavu asi hned po první půlhodinu a celou dobu jsem doufal, že film skončí tím jak Simmonsovi prdne žilka v tykvi a bude po všem a nebo Tellerovi z toho absťáku uletí ruka i s paličkou. Ale nestalo se... jaká škoda. Nicméně... film má přednost tu, že hudební stránka je nezaměnitelná a choreo celého "hraní" na hraní je přepychové. Už proto z toho filmu nekadím heluxový cihly. A k Tellerovi? Slovy parafráze pana J.K.: ,,Parkere, přines foťák. Vidím č*ráka!" ()
Filmová symfonie o dvou sólistech, s perfektně gradovaným tempem a chytlavými takty. ()
Silný zážitek díky hereckému mistrovství Jonathana Kimble Simmonse a velmi zajímavému příběhu. Hudba a hutná atmosféra jsou v naprosté harmonii. Nádherné a hodně motivující. Po dlouhé době krásný filmový zážitek. ()
Proč já vlastně ten jazz neposlouchám, vždyť filmaři zase vybrali takové úžasné skladby a znovu mě přesvědčili, že jde o královský hudební žánr? :-) Sebedestruktivní nasazení a píle mladého cílevědomého bubeníka ve školním big bandu pod taktovkou respektovaného, nicméně psychoticky perfekcionistického, neodpouštějícího a despotického (také podle pomstychtivého, jak ukáže úvod finálního koncertu) dirigenta vyústí až v otevřenou konfrontaci (jako kolikrát předtím na hřišti či buzerplace), v níž mohou oba krůček od vrcholu všechno ztratit. ()
“There are no two words in the English language more harmful than 'good job'.” Již trailer naznačoval, že se bude jednat o zajímavý film. Realita však byla ještě lepší! Whiplash mě po třech letech donutil změnit pořadí mých TOP 10 filmů a dokonce jeden z nich vypustit, aby poskytl místo tomuto fantastickému filmovému počinu. Skvělá hudba, herecké výkony ústřední dvojice, vtip, napětí, téma obětování se pro velikost, dechberoucí závěrečná patnáctiminutovka... to je jen pár důvodů, proč jsem si tento film zamiloval a viděl ho během prvního měsíce promítání již nespočetněkrát. J.K. Simmons válel a už dlouho jsem neviděl podobně úžasný herecký výkon - jeho výhry Zlatého Glóbu a Oscara jsem tedy prožíval jako málo co. Za mě jasných *5! ()
Sekec, mazec, hudební balzám na duši kontra vojenský dril. ()
Milesa Tellera som pokladal v každom jednom filme v ktorom som ho videl za dosť nesympatického herca a J.K. Simmonsa som si v podobnej úlohe nevedel ani predstaviť. Je vidno, že herci sú ľudia mnohých tvárí a že dokážu zahrať na city rovnako ako spôsobiť vrcholný odpor. Čo sa týka Simmonsa mal som chuť mu od prvej minúty filmu pekne nafckovať zas na druhej strane s Andrewom, ktorého tak dokonalo stvárnil Teller som súcítil s každom minútou viac a viac. Život jazzového bubeníka, ktorého dopredu ženie iba myšlienka, že sa raz stane najlepším lebo chce byť najlepší je celkom fascinujúca. Andrew pre to robí čo sa len dá aj napriek tomu, že mu Flatcher jeho mentor hádže v jednom kuse polená pod nohy. Grandiózne finále bolo dotiahnuté tak ako by som skutočne nečakal a celkovo som mal s filmu pocit odzrkadľujúci moje hodnotenie. Nikdy so nemusel jazz ale film s touto hudbou bol príjemným spestrením môjho filmového repertoára a som tomu veľmi rád. 94% ()
Pro mě bezkonkurenčně nejlepší film roku. Na to, že je to o klasickém schematu učitel-žák (avšak nesklouzne do obehraných klišé), má tento prostý snímeček drive jako hrom. ()
Důvod proč milovat film, oněměle sledovat hereckou bitvu, tetelit se, že stále existují FILMY, které se vpíchnou do morku diváckých kostí a budou tam tepat dle notové osnovy neurotického perfekcionisty, aby vám dokázaly, že ten nejlepší film bude vždy o hercích a jejich životních výkonech. ()
Miluju jazz a tohle byl prostě fantastický snímek, víc není co dodat. ()
Životní role J.K. Simmonse. A také pro mě ta nejoblíbenější. Strašně mu to žeru. Miles Teller je druhý DiCaprio - tohle nemělo chybu (trvalo mi to fakt dlouho na to mrknout, protože nemám rád Jazz, ale tohle je prostě mimo mojí hranici chápání ...) Ano, řekl bych, že je to lepší film než Birdman ()
Whiplash je naprosto nádherný a inspirativní snímek - i po třetím zhlédnutí lze objevovat nové a nové věci... Masakr! ()
Hudební silné drama. Co vše musí vydržet, aby byl nejlepší? Stojí to opravdu za to? Skvělé bubeníkovo představení až do krve. I tak nízké hodnocení dám, není to můj šálek kafe. ()
Hudba je součást kultury, jež znamená pro můj život opravdu mnoho a nedovedl bych si své bytí bez ní představit. Moje srdíčko je nejvíce zasvěcené pro kamení a kovy, avšak rád vyhledávám a objevuji nové směry a žánry, co budou uchu mému lahodit. Díky tomu jsem narazil na mnoho skvělé muziky a proto se v mém playlistu vyskytuje několik indických rág instrumentálně zahrány mistrem sitáru Ravim Shankarem nebo starý severský folk od skupin jako Wardruna či Heilung. Jazz je ovšem odvětví, jemuž má pozornost unikala za přístupnějším bluesem a dalšími směry. Musím však konstatovat, že tento snímek mě do této hudby hodil silným odmrštěním, ale dopad byl krásný, měkký až orgasmus přivádějící s jakou precizností všechny hrané instrumenty šlapaly do rytmu. Celý snímek by se však dal uvádět jako jeden velký zápas. Na jedné straně ringu se vyskytuje mladý a nadaný egocentrický sráč, jehož vzhled se až nepřirozeně podobá běžci, co měl tu čest závodit s Asterixem ve 12 úkolech a jenž je svou dokonalostí nevyvratitelně přesvědčen. Na druhé straně ringu postává další egocentrický sráč, zkušený a vysokým charismatem oplývající, člověk, z něhož čiší respekt stejnou vervou jako alkohol z našeho pana prezidenta. Po celou stopáž tento technicky krásně vedený zápas se smyslem pro detail sledujeme, to vše pod palcem Damiana Chazella, jenž každou další scénou odbourává jedno klišé za druhým, čímž svoje dílo již v první čtvrtině vyřazuje ze škatulky typických "učitel a žák" snímků. Unikátní prácička, devastující všechna očekávaní a normy v tomto žánru do té doby neporušeny. 10/10. ()
Fenomenální Simmons! Vážně moc povedený film. 80% ()
výročnými cenami patrne precenená dráma (námetom) ale ..kvalitného režiséra -mimo iné- ctí tiež práca s hercom a TAKTo využiť j.k.simmonse (!) je ostudné, že to do teraz nikoho nenapadlo ..debut jak víno ! ()
Prostě to tam je. Když někdo něčemu rozumí a umí to přenést na plátno, hned to poznáte. Točit film může pak o čemkoliv (třeba o bubeníkovi). Vše klape, dva hlavní herci do toho šlapou (J.K. Simmons by měl za tohle urvat Oscara). Pobaví to lehce masy, bez jakékoliv znalosti tématu (přitom je to náročnější sousto). Silné emoce z toho doslova stříkají, takže není o čem diskutovat...83%. ()
Fantastická podívaná. J.K. Simmons geniální, stejně jako bravurně zvládnuté finále. Mohlo se jít i víc do hloubky hlavního hrdiny a možná trochu víc nechat rozvést vztah žák-učitel, ale i tak perfektní. Komorně natočené velkolepé drama. ()
Whiplash podle mě není ani tak sondou nebo kritikou, nýbrž účelovou konstrukcí, jež záměrně těží maximum z prvku náhody a extrémních situací, do nichž postavy periodicky uvrhá. Výsledná temná a nepříjemná atmosféra neustálé nejistoty, kdy jisté je pouze to, že scénář a postavy se ještě více zradikalizují, činí z filmu absurdní černou mezižánrovou hříčku, která mi ze všeho nejvíce připomněla alegorii - proto náhoda a radikalizace nejsou slabinami scénáře, nýbrž účinnými nástroji vyprávění, jež pomáhají vykreslit tuto výpověď o metodě řízení a výuky. Závěr je smířlivý, neboť tato extrémní metoda, o níž Whiplash vypovídá, dle autorů skutečně vykazuje i pozitivní výsledky, pokud je uplatněna správnou osobou ve správnou chvíli. J.K. Simmons je jednoduše démon a kamera je fantastická. Chytrý film, který říká to své na rovinu a s velkou jistotou. ()
Reklama