Režie:
Caroline LinkKamera:
Gernot RollHudba:
Niki ReiserHrají:
Sylvie Testud, Tatjana Trieb, Howie Seago, Emmanuelle Laborit, Sibylle Canonica, Hansa Czypionka, Stephan Kampwirth, Matthias Habich, Doris Schade (více)Obsahy(2)
Dilema mladé dívky mezi vlastním životem a péčí o hluché rodiče v rodinném dramatu. Celý život žila Lara (Sylvie Testud) se svými hluchými rodiči. Pomáhala jim vyřizovat telefonáty a domlouvat se s lidmi, kteří neznali znakovou řeč. Ale i Lara by konečně chtěla žít podle svého, věnovat se hudbě, mít své známé a chodit s nimi na večeři. Je načase se rozhodnout, jak dál… (HBO Europe)
(více)Recenze (29)
Film je silný, emocionální a já si jen musím říkat, jak stateční, odvážní a bezprostřední musí být lidé, kteří žijí s ňákým hendikepem. Skláním se před nimi až k zemi. A tento snímek jen vystihuje, to co jsem tu napsala. Film jsem viděla v originále a musím Vám říct, že tento zážitek mě hluboce poznamenal. Zanechal v srdci rýhu, kterou si tam ráda ponechám. ()
Skutečně povedený film, přihlédneme-li k tomum, o co mu jde. Je to hlavně ilustrace střetu světě hluchoněmých a slyšících, který se prolíná se střetem mezi dětmi a rodiči. Je vyprávěn tak, aby toho co nejvíc obsáhl, má výrazné autobiografické prvky a chybí mi v něm klasická formální struktura děje. Nakonec mě ani nezasáhl tak, jak by asi měl, a i když byl v některých momentech působivý, nechybala mu ani hluchá místa. ()
Napoprvé jsem tento film viděl v originál německém dabingu bez titulků, dialogům jsem tedy příliš nerozuměl a přesto na mě velice zapůsobil - už to o něčem svědčí. Opravdu, jedná se o nádherný a velice citlivý příběh, na který se skutečně nedá zapomenout. Už samotný nápad byl zajímavý. A dokonce i dětská role Lary tady byla naprosto úžasná. Wow... ()
rozhodně ne špatný, ale pro mě příliš obyčejný a předvídatelný film... obě herečky fajn, ale režie mě zas tak nenadchla - a pokaždý, když přišel na řadu klarinet, začal mi ten film připadat o dva řády horší... a hlavně: ten billy elliot efekt tu moc nefunguje - dostat se v osmnácti na konzervatoř? big deal... 2+ ()
Neni co dodat. Takovehle filmy by se asi mely tocit... a ti herci! Navic pani reziserka je opravdu PANI reziserka!!!! ()
Německý snímek Za hranicí ticha je dílem známé režisérky Caroline Link (která se asi nejvíce proslavila filmem Nikde v Africe). Jedná se o velmi citlivý film pojednávající o lásce, o hudbě a zejména o vztahu "normálních" s neslyšícími. Lara to nemá v životě lehké, moc ji ve škole nejde čtení a na svůj věk (cca 9 let) má povinností nad hlavu. Se svými rodiči musí absolvovat návštěvu banky, být aktivní při rodinných setkání se širším příbuzenstvem a pomáhat i při sledování filmů, a to jen z toho důvodu, že oba její rodiče jsou neslyšící. Lara vynikajícím způsobem ovládá znakovou řeč a je tak pro své rodiče určitým pevným spojovacím vláknem se zvukovým světem všude okolo. Při sledování filmu jsem si uvědomil kolik obtíží, které by mě třeba hned ani nenapadly, mají v reálním životě neslyšící lidé, stačí jen pomyslet na telefonní hovory (sms jsou teprve v plenkách, film je z roku 1996), kdy si Lařini rodiče musí pořídit poměrně komplikovaný stroj, který na jednořádkovém digitálním displeji umožňuje jakousi textovou komunikaci, problémem je ale i samotné zvonění na dveřní zvonek, či jen zazvonění telefonu, což se řeší obvykle tak, že zvuk je vázán na blikající světlo v místnosti, apod. Film je v tomto ohledu velmi zajímavou sondou do života neslyšících lidí. Určitým protikladem ke světu ticha je v tomto filmu svět hudby, což je záliba, které mála Lara velmi rychle propadá. Při hře na klarinet prokáže nesporný talent, čímž se dostává do velmi zajímavé situace možného odcizení od vlastní rodiny. Velmi silným zážitek je ale i samotné hudba ve filmu, kterou složila Niki Reiser (dvorní skladatelka režisérky Link). Film Za hranicí ticha byl mým druhým seznámením s tvorbou Caroline Link (po Nikde v Africe) a už teď si jsem jist, že to nebude seznámení poslední. Jedná se o zdánlivě obyčejný film o obyčejných lidech, jejichž životy ale divák prožívá nadmíru neobyčejně :). A to jsem si ještě před nějakými 15 lety myslel, že v Německu dobré filmy vznikají spíše výjimečně ... :-). ()
Svěže působící vyprávění o děcku i dívce s touhou vymanit se z rodiny hluchoněmých a touhou po hudbě. ()
Přátelé, tak tohle jsem opravdu nečekal. Tak krásný, originální a uveřitelný film, který byl navíc natočen v Německu? Je to vůbec možné? Každý záběr má své místo, film ani chvilinku nenudí, tu a tam pobaví, sem tam zarmoutí, většinu času dojímá. K tomu přičtěme výbornou kameru, režii, famózní soundtrack a vynikající Tatjanu Trieb v roli malé Lary. Škoda, že se po ní po tomto filmu slehla zem, ta by mě u obrazovky udržela pěkně dlouho. Za hranicí ticha je snímek citlivý, dojemný, ale ne přeslazený. Jediný náznak klišé jsem viděl na úplném konci, ale to vzhledem k nádherným a s neuvěřitelným citem a pečlivostí k sobě poskládáným 100 minutám předtím ho s radostí prominu. Tenhle karamel vám pusu neslepí. ()
Moc krásný film, který jsem i přes svou mizivou znalost němčiny viděla pouze v originále a byla jsem unešena...skvělé herecké výkony, atmosféra a úžasná hudba... ()
Reklama