Scénář:
Naoko AdačiHudba:
Ken AraiObsahy(1)
Jak léčit srdce zlomené neopětovanou láskou? Zdá se, že čokoláda by mohla být dobrá volba. Sota Koyurugi se den před Valentýnem dozvídá, že není tím pravým pro tu, kterou miluje. Aby na svoje zklamání zapomněl, tak odjíždí do Francie, kde se chce věnovat studiu výroby čokolády. Po pěti letech se vrací do Japonska jako čokolatiér a otvírá svůj první obchod s čokoládou. (ainny)
(více)Recenze (4)
Natahované utrpení. Začátek se mi moc nelíbil, když si to dával s Erenou, tak to bylo asi nejlepší z celého seriálu, no a pak ten zbytek a hlavně konec... nope nope. Nějak jsme si s tímhle seriálem nesedly - a to má MatsuJuna a čokoládu, z čeho nakonec vyšla vítězně čokoláda, nějak se mi tu Džuník nelíbil, ani hraním, ani jeho postavou. Sem tam byla vtipná scéna, ale celkově velké zklamání (a ještě mě to nutilo mlsat čokoládu, kolik jsem asi nabrala při sledování?! :-D). Ani vedlejší postavy nebyly nic extra. Nejlepší mi přišla postava Satóa Rjútaa a to je trošku málo vzhledem k tomu, jak moc se tam (ne)vyskytuje. Největší ztráta času z celé zimní sezóny 2014. ()
K tomuhle seriálu jsem přistupoval jsa obeznámen spíše s negativním hodnocením. Ale i tak jsem si řekl, že to zkusím a třeba poplavu proti proudu. (Což se nakonec nestalo a přidávám se tak k těm nespokojeným divákům.)*** Pro trochu lásky, šel bych světa kraj. Tak tohle motto razí snad každá postava tohohle příběhu. Vrhají se do vztahů, které je samotné zraňují, protože chtějí víc, než můžou dostat. Ohání se klasickými frázemi, že jim to stačí, že jsou rádi, za to, co mají a že ve víc ani nedoufají, jenže tahle přetvářka je hodně lacinou maskou. Maskou, kterou žádná postava neumí udržet. Výjimkou je Erena a Saeko. Holky prostě hrají jinou ligu. Hlavně Saeko. Jsem rád, že Ishihara umí něco víc, než jen kuňkat v rohu (i když Rich man, poor woman se mi i tak dost líbilo), ale umí být i pěkně manipulátorská mrcha. Jinak všem ostatním nepomáhá k oslazení života ani ta nejlepší čokoláda na světě. Sice se nám to ke konci seriálu porůznu spáruje, ale i tak zůstává na patře příchuť, kterou žádná čokoláda nepřebije.*** V průběhu sledování mi pak hlavou běželo všechno možné. Je docela zvláštní, ale nevím, zda mě štvaly nebo mi přišly osvěžující scény, které si jednotlivé postavy přehrávaly jen ve své hlavě. Člověk pak místy nevěděl, co je a co není skutečné.*** Též by mě docela zajímalo, jak se všichni můžou cpát tou čokoládou a být pořád tak štíhlí, to by si měli nechat patentovat.*** SPOILER – Manželství Saeko-san považuji za velice názorný příklad, kdy se za komfort platí tím, že v něm musí člověk žít.*** Hudební doprovod byl z mého pohledu nadprůměrný. Bohužel mě nějako neoslovil song od Arashi, ale Ken Arai zaválel.*** A hodnocení? Původně jsem chtěl dát horší 3*, protože když už nic jiného, tak jsem seriál dokoukal do konce (i když jsem u něj dělal všechno možné), ale konec to bohužel zabil. Jak ukončit divný příběh? Divně! Za mě tedy 2*, protože se bohužel lépe koukalo na ty čokoládové zázraky, které Pan Chocolatier vytvářel, než na milostné plácání všech zúčastněných (vyzdvihuji Erenu, která byla normálně lidská a byla tak hned o několik levelů výš než všichni ostatní). (4/10) ()
Tenhle seriál měl všechno, skvělé obsazení, zajímavý nápad, čokoládu a MatsuJuna, ale co z toho vylezlo... Gratuluji Ishihaře za její herecký výkon, protože do teď ji obsazovali pouze do rolí tupých, nadšených hrdinek s velmi pomalým vedením. Opravdu jsem ji v její roli á la hlavní mrcha obdivovala a milovala. Je pravda, že jsem každý týden poctivě čekala na díl, ale poslední díl mě utvrdil v tom, že opravdu není na co čekat. Tento seriál mi dal jedinou věc a to, že jsem přestala kupovat jakékoliv sladkosti a pak si jednou měsíčně udělám radost a jdu si koupit nejluxusnější 3 kostičky čokolády, co v Praze seženu a říkám si, jak by bylo super, kdybych někde našla podobnou té ze seriálu. Takže všechny hvězdičky si vybojovala Ishihara a v podstatě celý seriál táhla. ()
Saeko byla na střední škole populární, resp. chodila se všemi nejhezčími kluky a Sota se do ní zamiloval na první pohled. Snažil se jí získat všemi možnými i nemožnými způsoby a nakonec se mu to zázračně povedlo, ale po celé jedné puse a dvou měsících chození byl rozejit. I přestože byl celou dobu podváděn, stejně se rozhodl, že mu to nevadí a Saeko miluje dál. Odjel tedy do Paříže, aby se naučil dělat tu nejlepší čokoládu na světě a po návratu do Japonska si otevřel obchod, kde bude prodávat čokoládu, tu nejlepší, tu která udělá Saeko šťastnou... V příběhu Sota začíná jako člověk bez sebeúcty, který by pro svou Saeko udělal vše, ale časm si uvědomuje, že na to šel špatně, zkouší hrát bad boye a další triky, aby postupně dospěl, prochází útrapami zamilovanosti a přátelství, aby došel do konce, který je na romantickou sérii poněkud netypický, ale na to, jak to v životě chodí možná realističtější. MatsuJun je v pohodě (a už není tak vychrtlý jako v HYDF :3 ), ale je pravda, že příběh táhla spíš roztomilá Satomi Ishihara. Ostatní herci mi celkem dobře sedli, fandila jsem Ereně a Olivier a taťka Koyurugi se mi taky zamlouvali. Soundtrack taky není zahození, jako nejlepší shledávám Last Kiss, který je hraný na piano opravdu kouzelný. Pokud jste někdy trpěli neopětovanou láskou nemůžu než doporučit. ()
Reklama