Režie:
Eskil VogtScénář:
Eskil VogtKamera:
Thimios BakatakisHudba:
Henk HofstedeHrají:
Ellen Dorrit Petersen, Henrik Rafaelsen, Vera Vitali, Marius Kolbenstvedt, Stella Kvam Young, Isak Nikolai Møller, Jacob Young, Nikolai Butenschøn (více)Obsahy(2)
Po náhlé ztrátě zraku objevuje Ingrid nová zákoutí vlastní představivosti. Láska, touha i obavy se v nich zhmotňují s intenzitou, která si v ničem nezadá s vnějším světem. Kde je hranice mezi fantazií a realitou? Dráždivá sonda do vnitřního světa slepé ženy překvapuje bohatou vizualitou i absurdním humorem. (Aerofilms)
Recenze (72)
Náročná a na pochopení obtížná artovka, která je sice na první pohled minimalistická a komorní, ale ve výsledku neskutečně překombinovaná, kvůli nepřehlednému stylu vyprávění. ()
Slepota jako otevřená brána do vlastní imaginace a zároveň jako povolenka se v ní naplno projektovat a vše si v ní dovolit. Nehledě na to, že některé věci již pomalu ztrácejí své kontury, barvy či splývají s jinými. Vynikající a ambiciozní art (leč v tomto případě se netřeba bát), sympatický v tom, jak si hraje se scénářem (klíčově předměty, objevující se tu a tam v v ději) i s kamerou (měnící se prostředí v průběhu jedné scény i matení diváka, co je vlastně realita a co ne). Strašně vydařený debut. ()
Jsem z toho děsně rozpačitý. Hádám, že ten film na mě byl zmatený prostě až moc, od půlky ke konci, už se ani při naprosté pozornosti, nedá pochopit, co se tam sakra děje. Postavy jsou na několika místech, pak najednou mizí. Vlastně si ani nejsem jistý, jestli teda byla slepá i ta Ellin. Skvělá kamera, skvělý nápad, skvělí herci, ale nedokážu tomu filmu odpustit, že jsem ho nepochopil. Což zní blbě, protože s velkou pravděpodobností je chyba na mé straně. ()
Severská podivnost jak má být. Depresivně laděná změť myšlenek a představ, jež je možná pro někoho vítaným společníkem na večer s flaškou vína, ve mně však zanechala jenom divný pocit plný zmatení a rozrušení. 5/10 ()
Ani nie tak depresívna dráma o strate zraku ako skôr hravá sonda do psychiky slepého, respektíve v tomto prípade slepej. Taký Stranger Than Fiction naruby, originálne podaný príbeh s nespoľahlivým rozprávačom ponúkajúci pohľad do vnútra slepého človeka. Pretože kontakt s okolitým svetom sa po oslepnutí nekončí, práve naopak, do popredia sa dostávajú iné zmysly - hlavne fantázia a predstavy, ktorými si slepý „nahradzuje“ zrak a pretvára do nich svoje pocity, túžby a hlavne obavy. Čo z toho je však pravda a čo len čistá predstava? Vďaka originálne podanému príbehu si na to bude musieť odpovedať divák sám rovnako ako titulná postava, ktorá poskytne len veľmi málo vodítok k tomu, čo je vlastne realita a čo nie. Pre masy asi ťažšie stráviteľný kúsok, ale ako festivalový film priam stvorené. Správne drzé, ľahko provokatívne, ale hlavne skvele natočené a zahrané. K druhej polovici by som síce mal niekoľko výhrad čo sa týka práce s tempom, ale zároveň sa rovnako nemôžem dočkať kedy Slepú uvidím druhý krát a rozlúčim celú tú mozaiku. CELKOVO: 3,5* (7/10) ()
Zajímavý pohled na to, jak může také vypadat život ženy, která najednou oslepla. Není to přímo drsný pohled, alespoň ně vždy, ale najdou se zde scény, které vás odrovnají, a to i takové, které jsou poměrně civilní. Například scéna v restauraci byla až neskutečná, a přitom jednoduchá. Ale parádní. Celkově lehký nadprůměr. ()
Fantazijní skica, jak může vypadat život slepé ženy. ()
Mistrovské dílo. Člověk má za sebou spoustu ninja filmů (nebo samurajských - Zatoichi), kde ať už dobrovolná nebo vynucená ztráta zraku vede k zdokonalení ostatních smyslů a kontakt s reálným světem je tak zajištěn obdobně kvalitně jinými receptory. Na to zapomeňme. Kontakt se světem po oslepnutí pochopitelně nekončí, stále se dotýkáte, cítíte a skrz různá udělátka si i můžete pomoci nahradit oči v některých situacích, těžko ale předpokládat, že si vybavíte známé předměty, tváře, barvy tak, jak jste je vídali. Začne tedy pracovat fantasie a slepec podobně jako ve snu žije alternativní život ve svých představách. Na rozdíl od snu ale díky nemohoucnosti vystoupit z temnoty musí nutně tento fantaskní svět ovlivňovat čím dál tím víc ten reálný. A nastává klíčové zamyšlení, co je potom tím reálným světem, popřípadě jsou-li pro snícího slepce dva oddělené světy nebo to splývá do jednoho. A ještě víc meta dotaz by byl, zda má na to smysl hledat odpověď. Další otázkou je, jak to ovlivní život lidí blízkých slepci. Film slepá je výjimečně skvěle napsán, suverénně natočen a uvěřitelně zahrán. ()
Pozoruhodný koncept balansujúci na hrane reality a predstáv. To všetko z "pohľadu" slepej ženy, ktorá bojuje okrem svojho hendikepu zároveň aj sama so sebou. Nič proti takémuto fantazijnému prelínaniu, ale miestami som bol naozaj dezorientovný a obávam sa, že mi občas unikli aj kúsky pointy celého tohto konceptu. Asi sa k tomu ešte v budúcnosti vrátim, resp. musím si to asi nechať uležať v hlave. Tak pre zatiaľ 3*, najmä za ten prvotný koncept (kým som sa v ňom nestratil rovnako ako sa Ingrid stratila v priestore). ()
Intelektuální severský dotek zajímavější víc způsobem vyprávění, než svým obsahem. ()
Film kterej si staví slávu na jedný slepý pani, a to mě vytáčí. Předvídatelnost a neoriginalita situací tomu moc nepřidává, hlavně že je to film o psaní, haha, no, tak ona aby vůbec nějaká postmoderní metatextualita fungovala, nestačí jenom dělat legraci s přikrejvánim očiček a oslepovánim postav. Třeba takovej porno Einar je megatýpek do doby, než přestane existovat. Cenim snahu o neotřelou skladbu narace, příjemnou hudbu a jedinou vtipnou scénu, kde na party zpoza manžela před Elin vycupitá ne jedna, ale tři kurtizány. ()
Skvělá věc! Jsem moc rád, že po 4*, co jsem dal se vrátila na červené skóre (70%), protože si myslím, že si to plně zaslouží. Hrozně zajímavě pojaté téma, ve kterém jsem se na minutku ztratil, aby mě autoři zase vrátili na správnou kolej, o které mi posléze řeknou, že také nebyla správná. Komplikovaně propletené příběhy, které spolu nakonec vlastně nesouvisí a v podstatě nevím, co bylo skutečně reálné, a co ne. Nicméně se mi to velice líbilo. Američané by takhle skvěle toto téma nenatočili. ()
Mrdózní šprk a poriadne mazané #lfs2015 ()
Na tohle já nemám představivost. ()
Slepou jsem dokoukala až napotřetí, dvakrát jsem jí vypla hned v začátku, protože jsem poznala, že to bude film, který bude vyžadovat stoprocentní soustředěnost a v ty dny jsem na to neměla náladu. Co jsem ale netušila bylo to, že ať se bude soustředit sebevíc, stejně pro mě film zůstane nepochopen. Myšlenka filmu není ani tak slepota hlavní hrdinky, ale hlavně abysme se my jako diváci ve filmu cítili ztracení - slepí.. Některé efekty jsou skvělé, najde se tady i pár humorných scén ( např. scéna v tramvaji), ale stejně se ani na konci nedozvíme, co byla realita a co se odehrávalo jen v představách (notebooku) hlavní hrdinky. Obávám se, že by to ani druhá projekce nespravila. Myslím totiž, že to byl záměr. A já dávám přednost přece jen trochu jasnějším filmům s vysvětlením. Nedívalo se mi na to špatně, ale chvilkama jsem se nudila. Myslím, že průměrné hodnocení je proto tak akorát. ()
Elegantní prolínání paranoie s realitou. Film si pohrává s vnímáním diváka jako s listem ve větru. Přijímáme informace, ale skládáme je někdy dohromady tak, jak chce naše mysl. Asi by mi sedlo kouknout na to ještě jedno a došlo by mi spousta zajímavých věcí. ()
Když z paměti kreslíte lidskou tvář, mimoděk do ní zanesete i vlastní rysy. Nedávná ztráta zraku uzavírá Ingrid mezi čtyři stěny povětšinou prázdného bytu, kde se zabořená v křesle snaží pomocí obrazových vzpomínek a vymyšlených příběhů zrekonstruovat a udržet svět, jaký dříve znala. Do zpočátku neviného 'zrakového' cvičení ale stále častěji pronikají detaily z jejího vlastního života, které přerůstají autorce přes hlavu, až se do stanou do fáze, kdy realita, niterné strachy a fikce splývají. ___ Slepá zcela přebírá imaginární vidění hlavní postavy - byt se tak může zdát nezaplněný (Ingrid v hlavě neudrží všechny věci rozmístěné po pokoji) a vyprávění se neopodstatnělým střihem přesune z kavárny do busu a zase zpět nebo se stáčí ke zcela absurdním situacím. Nejvýraznější formální složkou je ale nadhled: jednak černý sebeironický, jež se nebojí tnout do živého, a jednak sebereflexvní ve filmovém vyprávění a procesu utváření příběhů. ()
Nudö. ()
Hodně těžký film, kde realita střídá fantazii tak často, že je to zmatené. Psychologický film, kde je celkem zajímavě nastíněné s jakými i drobnými komplikacemi by se v životě setkal každý kdo by oslepl. Film, který si zapamatuji, ale který mne nenadchnul. Snad krom hereckého výkonu hlavní představitelky, který byl opravdu famózní. ()
Příliš komplikované a příliš nezáživné, než aby se to jednomu chtělo pochopit, nedejbože dát si to ještě jednou. ()
Reklama