Režie:
Ester AmramiScénář:
Ester AmramiKamera:
Johannes PrausHudba:
Fabrizio TentoniObsahy(1)
Židovská dívka Noa (Neta Riskinová) žije s německým hudebníkem Jörgem (Golo Euler) v Berlíně, kde studuje. Když její přítel odjede na angažmá do Stuttgartu a nevyjde jí stipendium na absolventský projekt (slovník nepřeložitelných slov z různých jazyků), rozhodne se spontánně odjet za svou rodinou do Izraele. Zpátky ke kořenům, k hádavé sestře, bratrovi ve vojenské uniformě, starostlivým rodičům a také k babičce, která přežila holocaust a teď smířená s osudem, umírá. Dívka si po osmi letech v Evropě zprvu obtížně zvyká na odlišný život v zemi, kterou dennodenně ohrožují její sousedi, ale rodinná pouta jsou silná. Když nečekaně přijíždí i její přítel, který si uvědomil, že se Noa ocitla na životní křižovatce, musí se dívka rozhodnout, co bude dál... Debutující režisérka Ester Amramiová (nar. 1979 v izraelském Kfar Saba) ve filmu využila řadu osobních zkušeností, jež mohla promítnout do ústřední postavy. Velmi sympatické je, že přes vážnost celé situace se tvůrci dokázali podívat na věci s humorným nadhledem a natočili film, který zaujme svou tématikou, ale také pobaví. Vedle přesvědčivé hlavní hrdinky herecky nejvíc zaujme jako maminka Hana Laslová, která se před lety proslavila postavou taxikářky v izraelském snímku Svobodná zóna (2005; režie Amos Gitai), za nějž si z Cannes odnesla hereckou cenu. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (14)
Lepší nadprůměr. Chápu, že dlouhé záběry byly v módě, ale tohle je zbytečně umělé. Ze začátku jsem měla pocit, že tam byly náznaky několika stylů jakými by to mohlo být točené, ale nakonec to nebyl ani jeden. Škoda. Jinak mi nevadí, že to nemělo nějaký strhující děj - naopak takovéhle vcelku běžné kousky ze života mi i vyhovují, byl tam i nějaký vtip, ale nic výjimečného to zkrátka není. ()
Další střípek k německo-židovskému vyrovnání a přitom se nejedná o hlavní apel filmu. Tím je životní křižovatka jedné ženy a boje zuřící v nitru každého z nás, milostné a rodinné vztahy na pozadí minulosti, rozhodování o budoucnosti a přijetí přítomnosti. Někde jinde je však natočene s takovou lehkostí a spontánností, že co ve vás zanechá je po pocit míru a života. ()
Příběh mladé ženy, která se ocitla na životní křižovatce a spontánně se vrátila domů, možná dříve, než jí došlo, proč se k tomu rozhodla. Citlivě napsáno i natočeno, stejně tak herecky jsou všichni v čele se sympatickou Netou Riskin přesvědčiví. Jen ten název způsobil, že jsem si filmu v karlovarském programu ani nevšiml. ()
Někde jinde má pro mě dvě roviny. Osobní rovina se týká hlavní hrdinky, která se vrací domů, aby si ujasnila, kdo je, co chce dělat a kam patří. Druhá rovina, nadosobní, řeší určité historické aspekty, které se motají do života lidem dodnes - zde vztah Židovky k Němci. Film je naštěstí celkem komorní, nevtíravý a v podstatě i otevřený. Fandí rodině, síle její podpory, ale také nezastírá, že nic není ideální, že je především na nás, jak se každý sám za sebe k věcem postavíme, protože žádné absolutní a všeobsažné pravdy neexistují. ()
Občas mi to přišlo tak trochu jako 2 Days in Paris ovšem s tím, že rozdíly mezi kulturama a mentalitama byly v Někde jinde pojatý na trochu vážnější a míň intelektuálský úrovni. Atmosféra je sice hodně nervózní a nestálá, ale to asi bylo jedním z prostředků, jak nabudit nebo zvýraznit pocit odlišnosti v exotický zemi a společnosti. Za Dovův vtip o Schweinsteigerovi o hvězdu navíc. ()
Reklama