Režie:
Gabriele MuccinoScénář:
Brad DeschKamera:
Shane HurlbutHudba:
Paolo BuonvinoHrají:
Russell Crowe, Amanda Seyfried, Aaron Paul, Diane Kruger, Quvenzhané Wallis, Bruce Greenwood, Janet McTeer, Kylie Rogers, Jane Fonda, Octavia Spencer (více)Obsahy(2)
Jake Davis (Russell Crowe) se musí po tragické smrti své manželky sám postarat o jejich pětiletou dcerku Katie (Kylie Rogers). Jake je slavný spisovatel, držitel Pulitzerovy ceny, který trpí depresemi a duševní poruchou. Po smrti ženy svádí boj nejen sám se sebou, ale i s výchovou Katie. O 25 let později. V dospělosti Katie (Amanda Seyfried) žije se svým přítelem Cameronem (Aaron Paul) na Manhattanu. Jejich vztah se potýká s problémy. Amanda bojuje s vnitřními démony, kteří ji pronásledují od jejího problematického dětství. Film Otcové a dcery zachycuje vztah dítěte a rodiče, kteří se v průběhu let odcizili. Přes staré křivdy a rány, které během života utržili, se snaží znovu k sobě najít cestu... (Bioscop)
(více)Videa (25)
Recenze (195)
Je to velice zvláštní film, protože to ubíhá docela pomalu, ale Russell Crowe, Amanda Seyfried a Kylie Rogers hráli tak dokonale emotivně, že to vůbec nevadilo. Dokázala jsem se vcítit do postav, brečela jsem společně s malou Katie i velkou Katie a bylo mi líto Jacka Davise. Prostě jsem jim věřila všechno a proto se mi to tak moc líbilo. ()
Dosť nevyrovnaná vec. Dejová linka sa skladá z dvoch časových línií - prvá sa zaoberá prenádherným vzťahom otca Jacka a dcéry Katie, druhá rieši problémy už dospelej Katie. Tie sa týkajú predovšetkým jej neschopnosti nadviazať bližší partnerský vzťah, čo má možno súvis s jej obavami pred prípadnou stratou milovaného človeka. No neviem, táto druhá časová línia ma vôbec nenadchla, popravde, motívy, dôsledky a konanie dospelej Katie sa mi zdali postavené na vode a až príliš prvoplánovo vymyslené, len aby sa to čo najlepšie hodilo k prvej časti a aby bol emotívny účinok čo možno najväčší. Škoda, pretože prvá časť bola veľmi dobre napísaná a citlivo natočená, tá ma ako otca podobných dvoch malých dcér chytila za srdce - nádherná ukážka sebaobetovania a rodičovskej lásky. Navyše R. Crowe úlohu otca zvládol bravúrne, podobné postavy mu pasajú ako riť na šerbeľ. Takže za mňa lepší priemer. 65/100 ()
Bipolární Čistá duše. Až na to, že Jake je geniální spisovatel, ne matematik, nemá Nobelovu, ale Pulitzerovu cenu a místo schizofrenie je držitelem maniodepresivní psychózy (která se u něj projevuje spíš jako epilepsie). No a náhodou ho hraje Russell Crowe. Hezký příběh, solidně vystavěný, ale místy jakoby nedotažený. Možná to byl záměr a prostor pro divákovu fantazii, možná, jak by řekl Leacock „autor žádné řešení nezná“. :) Unikaly mi například motivace Elizabeth, která tak urputně chtěla Katie do své péče. Pomsta za smrt sestry? Po dvou chlapcích toužila po holčičce? Podle mejkapu a množství skleniček to spíš vypadalo, že má všeho nad hlavu. Boyfriend Cameron se mi nezdál, pořád jsem čekala nějakou zradu, ale nakonec se ukázalo, že není nic než další čistá duše. Hm. Ale možná jen tak rýpu, abych si ospravedlnila, že jsem nedala plný počet. Pravý důvod je ten, že mi film prostě pětihvězdičkový nepřipadá. ()
Potřeboval sem si už fakt akutně ostříhat nehty na nohou a tahle ufňukaná píčovina přišla jak na zavolanou. Není to úplná urážka, leč jsem zaboha nedokázal přijít na to, o čem to je. Ale jako fakt. Navzdory tomu však mnoho jednotlivých elementů bylo celkem inspirativních. Například kdo kdy nakecal Aaronu Paulovi, že umí hrát? Proč o dvacet pět let starší Diane Kruger vypadá ve skutečnosti o dvacet pět let mladší? Kde Amanda Seyfried sebrala Homerovu make-up brokovnici? Proč Shane Hurtbutt kamerově exhibuje v tomhle velkolepě přízemním snímku? Otázky, samé otázky... ()
Je propastný rozdíl mezi jednoduchým a banálním. Jendoduchost je geniálním vystižením podstaty třeba i složitých situací, je průzračná a zakládá empatii a možnost spoluprožití, třeba i něčeho originálního. Banálno je zjednodušením bez porozumění této podstatě. Eliminací na pouhá povrchní a tuctová konstatování. Která jsou nepřesvědčivá. A neumožňují konkrétní spoluprožití. Potíže a duševní hnutí všech postav ve filmu jsou nelogické, nespecifické, nekonkrétní a nijak se nepropojují ani nevyvíjejí s ohledem na rozdílné situace a životní fáze, jimiž postavy procházejí, ani s ohledem na to, co tvrdí, že k sobě cítí. Maniodepresivní pychotické záchvaty otce nemají žádný smysluplný spouštěč, nijak nelze porozumět tomu, co se v něm odehrává a proč. U černé holčičky vůbec není jasné, proč na Katie v parku nakonec promluví, po všech těch iritujících a trapných blábolech o kreslení a o kachnách, které na ni Katie vyplácá, navíc poté, co sama přiznává u vlastní terapeutky, že k nikomu nic necítí, by se dalo spíš čekat, že ta holčička se jen utvrdí v tom, že jí nikdo nerozumí a dospělí jsou nevnímaví užvanění pitomci. Přístup Katiiny nadřízené k dětské psychoterapii je vyloženě debilní (holka ještě nemluví, i když vás chytla za ruku, no tak to není žádný progres, předáme ji někomu zkušenému; později: totální a náhlé odstřihnutí od někoho, komu začala důvěřovat, je pro ni teď nejlepší a je to standardní postup etc.) a film to nijak zvlášť nerozporuje. Dalo by se pokračovat, jak se tam bez solidního podkladu jen kumuluje klišé na klišé a žádný příběh nenese punc osobitosti. Strýc a teta, kteří - opět bez srozumitelných, filmem konkrétně vybudovaných motivací - si chtějí Katie urvat pro sebe, se o to přestanou snažit, protože on ji podvede se sekretářkou, která otěhotní, a ona požádá o rozvod. Ehm. Existuje provařenější klišé? Ale jo, hned v dalším dramatickém zvratu (které lze čekat každou chvíli), jsme toho svědkem. Atd. Navíc i zvolený způsob vyprávění příběhu je příšerně polopatický: nejprve se ve zkratce podíváme, že byla hádka v autě, že se stala nehoda, že jedno tělo se přenáší v černém pytli, že holčička pláče v sanitce, že volá tatínka... A pak střih na dceru s tatínkem doma, na fotografii mrtvé maminky na stolku. A tak to pokračuje dál, jedna linie odkrývá, jak to bylo s tátou a výchovou dcery, druhá, jak se nevyrovnaná dcera stejěn klišovitě potýká s odmítáním být znovu někým milována. Co jednoduššího si lze pro červenou knihovnu vymyslet, že? Na filmu není ani jediný rys, kterým by se z klišé červených knihoven vymaňoval - není mi jasné, jak si tenhle režisér mohl najít cestu na filmové festivaly, ani proč s ním dál ztrácet čas. To není nic proti romantice. Kvalitní romantický film je třeba Cena za něžnost, nebo klidně i Láska nebeská, ale tohle rozhodně ne. Filmy s omluvnou větou "Jsi to nejlepší, co mě v životě potkalo," po níž si hlavní hrdinové jako na povel šťastně padnou do náruče a je to, by měly mít na obalu důrazné varování, že snižují psychickou odolnost a poškozují mentální zdraví. *~ () (méně) (více)
Galerie (150)
Zajímavosti (3)
- Russell Crowe má, kromě své závěrečné scény, po celou dobu filmu oblečené světlemodré džíny, tričko a košili, místy doplněné buď koženou bundou nebo kabátem. Jiný oděv na něm nevidíme. (funhouse)
- Konkurzu na Teddy Santon (Jane Fonda) sa zúčastnila aj Christine Baranski. (Keithe)
- Natáčalo sa od 15. marca do 9. mája 2014 v Pittsburgu. (Erik7595)
Reklama