Obsahy(1)
Maširó měl strýčka, který kreslil mangu a miloval to tak, že se upracoval k smrti. Nechce dopadnout jako on, kreslení ho sice baví, ale předpokládá, že až vystuduje, tak půjde pracovat do nějaké firmy a tím to hasne. Jenomže když zjistí, že jeho milovaná spolužačka Miho se chce stát hlasovou herečkou a když slíbí Maširóovi, že se vezmou, pokud si oba dva splní sen, vlije mu to žil novou krev a rozhodne se jako jeho strýc stát kreslířem mangy. Dá to dohromady se spolužákem Takagim, který má talent na tvorbu příběhů. Mohou se stát uznávanými tvůrci? Podaří se Miho stát hlasovou herečkou? A co je nejdůležitější, vezmou se Miho a Maširó? (Zíza)
(více)Videa (1)
Recenze (10)
Sato Takeru patří mé oblíbence, i Kamiki Ryunosuke je celkem sympaťák, navíc miluju Bakumaní anime. Takže mě film opravdu hodně zklamal, dokonce jsem se i nudila a byla značně otrávená, že je to tak dlouhé. Ne, že by to bylo vyloženě špatné, ale vůbec z toho na mě nedýchla ta energie, náročnost práce, Saiko přeci není takový hlupák aby všude padal, Hattori je skvělý muž a ne tohle, Kawaguchi Tarou má být cool, ach jo... A sice chápu, že vzhledem k délce filmu a ději mangy museli vyškrtat postavy a změnit děj, ale proč takhle... probůh. Navíc by mě docela zajímalo, kam se poděl Ashirogi Muto... ()
Manga Bakuman je záležitost založená na hodně prudkých kontrastech. Hlavní hrdinové nechtějí zapadnout do průměru upracovaných japonských salarymanů, a tak se rozhodnou pro kariéru komiksových autorů, do které se ale vrhnou se stejně psychopatickým pracovním nasazením. Na jednu stranu manga ukazuje fungování japonského komiksového průmyslu, na druhou ji idealizuje a přibarvuje. Film je vlastně zjednodušená a celkem slušně natočená verze mangy. Namísto imperativu upracuj se k smrti ve prospěch korporace hlásá heslo upracuj se k smrti ve prospěch vlastního snu. ()
Mám tenhle příběh moc ráda - anime mě úplně uchvátilo, film je sice slabší v tom, že nemá šanci vše pořádně vyřešit, ale i tak se jedná o velmi zdařilé dílo. Má to pořád ten náboj toho nadšení do tvorby mangy, má to přesně ty aspekty, které v Šónen jumpu frčí: přátelství, usilovnou práci a vítězství. Závěr filmu je tedy takový vlažnější, ale jinak je to nabité emocemi a potem. V podstatě by se to dalo přirovnat ke sportovnímu filmu - ústřední postavy chtějí v něčem zvítězit, a tak se o to setsakrametsky snaží. S hereckými výkony jsem byla velmi spokojená, u Nany Komacu bylo vidět, že má oproti ostatním méně zkušeností, ale ona se stejně vždycky jen vynořila, mile se usmála a zase zmizela. Zbytek mužského osazenstva byl skvělý, nic jiného se od tohoto prvotřídně sestaveného týmu čekat nedalo. Co se mi ovšem také moc líbilo, byl vizuál a efekty, které byly použity. Krásně se to do filmu hodilo a děj posouvalo dál. Prostě prima film o tvorbě úspěšné mangy a přátel. Titulky přeloženy. ()
Příjemné překvapení, jak po dějové, tak i filmařské stránce. Už obsazení, ve kterém figuruje značné množství současného japonského herecké ansámblu dávalo očekávat podívanou, která bude mít daleko od laciného televizní vzhledu. Vizuálně je Bakuman. opravdu čistý, překypuje nápaditostí a daří se mu nenásilně spojovat reálný a manga svět. Napomáhá tomu i zvuk, který se několikrát uchyluje k využívání škrábání per přímo v hudební stopě. Jak už napsala Zíza, ta usilovná práce z toho skoro číší a ve vzduchu jako by se vznášela vůně inkoustu. Na začátku jsem předznamenal, že na obsazení je radost pohledět. Nechci oslavovat herecké výkony, ale je prostě milé vidět tak populární skupinu hvězd v jednom snímku. Napomáhá to získávat k postavám pozitivní vztah ještě dříve, než se s nimi vůbec důkladně seznámíme. Což se brzy ukáže jako důležitá věc, protože jednotliví hrdinové jsou docela plytcí a interakce mezi nimi nepůsobí příliš přirozeně. Příběhově je to jednoduché, bez zbytečných odboček a kudrlinek, až překvapí, že něco tak standardního má dostatek energie utáhnout dvouhodinovou stopáž. Nohy trošku podtrhává romantická (jakoby osudová a motivační) vložka a to hned z několika důvodů. Mezi postavami neprobíhá vůbec žádná chemie, celé se to odehrává v jakémsi snovém oparu, ale hlavně tahle část vůbec nikam nesměřuje. S nepříliš vygradovaným (ale vlastně docela trefným a nečekaným) finále se jedná o dvě nejslabší části snímku. ()
Z anime som videl asi iba 5 casti, prislo mi to nudne. Film nebol az tak nudny, bolo pekne vidiet, ze aj kreslenie mang je tvrdy biznis. Po dejovej stranke to bolo celkom fajn, aj ked to bol trochu dlhsi film, mozem povedat, ze nenudil. Bolo tam ale aj viacero scen, za ktore som musel znizit hodnotenie - asi hlavne tie, kde vrieskali o zivot ako opice. ()
Reklama