Režie:
Patrice LeconteKamera:
Thierry ArbogastHudba:
Antoine DuhamelHrají:
Charles Berling, Jean Rochefort, Fanny Ardant, Judith Godrèche, Bernard Giraudeau, Bernard Dhéran, Carlo Brandt, Albert Delpy, Maurice Chevit (více)Obsahy(1)
Příběh venkovského šlechtice Ponceludona de Malavoy se odehrává v osmdesátých letech osmnáctého století na dvoře Ludvíka XVI., kde o společenské kariéře a prestiži rozhodovala duchaplnost a bezchybné chování podle nepsaného dvorního kodexu. Pouhé klopýtnutí na plese dokázalo šlechtice na několik let vyřadit ze společnosti, prosadit cokoliv u krále nebo jeho úředníků znamenalo vstoupit do bezbřehých vod dekadence a nemorálnosti. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (22)
Pred dekapitáciou monarchu sa na dvore žilo všelijako. Ale inak zhruba tak, ako sa žije dnes. Len pestré kostýmy sa vymenili za módne róby a obleky, ale vlezdoprdelectvo a ludrizmus v spleti intríg ostal ľudstvu príznačný snáď od dôb Mezopotámie alebo od dôb opíc na stromoch. Film je nabitý slovnými hračkami a vtipnými dialógmi, no z toho dôvodu je lepšia cesta vidieť ho v origináli a mať znalosti francúzskych rečových obratov. Zosmiešnenie doby nebolo dokonalé, ale stále pre mňa lepšie ako Nebezpečné známosti, kde boli vysoko vzhľadovo pozáruční herci, kým tu ostala tá šťava. ()
,,DUCHAPLNOST PANE, JSME NASÁVALI PLNÝMI DOUŠKY!“.... /// Není každý koněm, kdo se ve stáji narodí… a já fakt o zvyklostech ve Versailles nevím skoro nic. Skoro jako Ponceludon de Malavoy, provinční šlechtic a prosebník z kraje močálů a bídy. Baví mě pohotový konverzace, který jsou tažnou silou filmu. Slovní souboje totiž člověk tak často nevidí. Důvtip (tak ten už vůbec ne), statečnost a duchaplnost totiž na dvoře Ludvíka XVI. votevíraj nejen dveře, ale i ženský klíny. Kurz dvorního chování plnej duchaplnejch výrazů, dvojsmyslů, slovních paradoxů, pohotovejch poznámek a pikantních narážek. Sympatickej a lehce úsměvnej historickej příběh o snaze prosadit dobrou věc, nedopustit se ,,fó pa“, nechytnout se do žádnejch ze společenskejch intrik a třeba se i zamilovat. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Mívám sen, ve kterým mám hlavu na špalku a kat mi říká: ,,Řekni něco zábavnýho a budeš žít“. 2.) Ještě jsem nepochopila(a), že přes správnej votvor vede cesta kamkoliv. 3.) Říkaj o mě, že to s mečem moc neumím, zato jazyk prej nemám špatnej (ty vole, ne s ,,votvory“ to teď nesouvisí!). 4.) Thx za titule ,,mezokain“, ,,klasik43“ a ,,fridatom“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Naprosto perfektní barokní drama. Skvělý a jistě ve filmovém světě vyjímečně zpracovaný pohled na svět Ludvíka XVI a jeho dvůr plný intrik, parazitů a šlechtických skupin usilujících o přízeň krále, moc a zachování svých rodů... Ta korupce, klientelismus, systém protislužeb i byrokracie mi lecos připomenula... :-) To to vše se navíc odehrává těsně před revolucí, kdy i sebedůvtipnější šlechtická hlava si nemohlo zavdat s konečným svistem gilotiny... (nechci hledat paralely..:-) ! Velmi milé překvapení ! * * * * ()
Všechny historické filmy jsou především výpovědí o současnosti. Tak i tento evokovaný svět rokokové mocenské elity, uzavřený jen do sebe a slepý ke zbytku společnosti, beroucí stát jako svou kořist, neschopný hlubšího citu či hlubší rozvahy, což maskuje povrchní ironií a zábavností, korumpující každého, kdo se oň jen otře, se vztahuje k naší době. Zábavnost začíná být nejvyšší "ctností" dneška. Ten přízračný bál v pitoreskních róbách a kostýmech ke konci filmu je příznačný. Kdo to říkal, že za revoluce je zodpovědná v první řadě vládnoucí vrstva? Jinak, výkony Jeana Rocheforta a Fanny Ardant jsou skvělé. ()
Nápaditý pohled na dobu vlády Ludvíka XVI., kdy přízeň u dvora byla přímo úměrná míře duchaplnosti. Kdo nebyl pohotový a vtipný, byl společensky vyřízen. I když nevinné krutosti nejsou komedií v pravém slova smyslu, dobře se pobavíte slovní ekvilibristikou hrdinů, zoufalou snahou připravit si své konverzační perly dopředu a taky hrůzou z toho, že jejich bonmot někdo trumfne něčím ještě jízlivějším. Protože teprve pointa pak koluje Versailleským palácem a dělá člověku tu správnou reklamu... Jean Rochefort tady uplatnil svůj smysl pro elegantní, decentní komiku. 70% ()
Galerie (8)
Zajímavosti (5)
- Mathilde (Judith Godrèche) je postava typická pre éru osvietenstva, oddaná vede, ktorá sa pustila do tvorby jednoduchého potápačského obleku, nazývaného „hydrostatický stroj“. Tento detail je historicky správny, skutočným modelom je potápačský oblek od Freminet (1774). (Arsenal83)
- Film sa natáčal v Maisons-Laffitte, Maincy, Paríž a Versailles (Francúzsko). (Arsenal83)
- Randall Wallace najal Judith Godrèche do postavy Mathilde po filme Muž so železnou maskou (1998), pretože sa mu páčil jej výkon v tomto filme (postava Christine Bellefort). (Arsenal83)
Reklama