Režie:
Tobias LindholmScénář:
Tobias LindholmKamera:
Magnus Nordenhof JønckHudba:
Sune Rose WagnerHrají:
Pilou Asbæk, Tuva Novotny, Søren Malling, Charlotte Munck, Dar Salim, Dulfi Al-Jabouri, Cecilie Elise Søndergaard, Adam Chessa, Andreas Buch Borgwardt (více)Obsahy(2)
Vojenský důstojník Claus (Pilou Asbæk) je se svou jednotkou na zahraniční misi, zatímco jeho žena Maria (Tuva Novotny) se doma snaží vypořádat s každodenními starostmi a péčí o tři děti. Během rutinní obhlídky se jednotka dostane pod těžkou křížovou palbu a Claus je v krizové situaci donucen učinit rozhodnutí, které vyústí v odvolání z mise a obvinění z válečného zločinu. Nekompromisní soudní dohra však zdaleka není tak tíživá jako morální dilema, které Clause nutí volit mezi osobní ctí a zájmy vlastní rodiny. Mistr tichého napětí Tobias Lindholm představuje po filmech Hon nebo Únos další působivé drama, které si hned po premiérovém uvedení na festivalu v Benátkách vysloužilo mimořádné ovace, korunované nominací na Oscara za nejlepší cizojazyčný film. (Aerofilms)
(více)Videa (6)
Recenze (188)
Na mě je tam toho bohužel málo: málo děje, málo tlaku okolí, málo dilematu. Celá první polovina filmu je expozice, kdy vidíte rutinní obchůzky vojáků a život manželky a dětí doma. Vojáci super, ale scény z civilu se vlečou - uvidíte drama o tom, že dítě nechce vylézt z auta nebo přestat hrát fotbal. V půlce filmu se stane to, co asi čekáte z anotace, vy jste jako na jehlách, že teď to teda začne - ale nic. Týpek má jen jedno morální rozhodnutí, které vyhodnotí v rámci jedné scény, a pak jen čekáme, až se to u soudu všechno znovu převypráví. Žádné drama ze strany manželky, dětí, sousedů, kolegů z práce... nic. Tam kde byl Jagten husté severské drama, tady jen pořád na něco čekáte. ()
Válečný film co neoslavuje boj, ale zaměřuje se na to, co dělá s lidmi, kteří jsou do něj zapojeni. Rozhodnutí dánského velitele v Afghánistánu zachránit život svého vojáka i za cenu porušení vojenských stanov, vyvolává víc nepříjemných otázek než odpovědí. Zkušený režisér ovšem s divákem nemanipuluje, ale umožňuje mu dát si dohromady dvě linie filmu, jak válečnou z Afghanistánu, tak rodinnou ze vzdáleného Dánska. Krigen je inteligentní a upřímný film o morálce, nadřazenosti a hodnotě lidského života. 75% ()
Ani přes detailně vylíčeny popis dne v dánské základně v Afaganistanu, si tamější život a boj nedovedu příliš představit. Ale stejně tak ani život a boj v současné dánské rodině. Film zřejmě reflektoval tyto dva do sebe zavinuté dráty. Velitel čety Klaus byl na základě dvojí lži osvobozen. Nyní si bude muset vyřešit otázku, proč a v čem jeho rodina převyšuje tři jiné rodiny roztrhané na kusy v důsledku jeho adrenalinového rozhodnutí. Matematické vyjádření této zprávy zní: život 11 zabitých arabských rodiných příslušníků "znaménko je menší než" 5 živých dánských rodiných příslušníků s mužem ve vězení. Pozn. 1: Proč se na soudu nemluvilo o příběhu rodiny, která byla - zřejmě také v důsledku jeho rozhodnutí - vydána pomstě Talibanu? Pozn. 2: K dekomponování textu filmu je třeba přistoupit ve třech rovinách - Claus + žena + děti (raději odděleně), Claus + spolubojovníci, Claus + cizí státní příslušníci. Ani v jedné z nich se Claus nechoval nestandardně; zřejmě bychom se tak chovali všichni; proto je také vesměs hodnocen jako kladná postava. Pozn. 3: Můj kamarád Jindra (dej mu pámbů nebe) překřtil před dvaceti lety Dánsko na "Zemi privátů" (teď už by se tak mohlo označit i Česko). A opravdu, při cyklistické cestě přes dánský poloostrov a ostrovy jsme chtěli jet přírodou. Nikdy jsme se do ní však nedostali. Každá boční (polní) cesta ze silnice končila na statku, a teprve za ním se větvila do polí a (něco jako) lesů. Objet statek se nám nikdy nepodařilo, kempovali jsme vždy u moře, nebo jsme byli na silnici či v hospodě (ten rok vyhrálo Dánsko ME ve fotbale. ()
Lindholmove predchádzajúce filmy Jagten a Kapringen u mňa bodovali, a tak som sa s veľkým očakávaním vrhol na Krigen. Prvá polka nesúca sa vo vojnovej atmosfére ma teda takmer vôbec nezaujala, keďže nepatrím medzi milovníkov vojnového žánru - a tá prvá hodina bola fakt zväčša len o afganskej vojnovej misii. Obrat nastal po tom veľkom zlome, a s tým začal narastať aj môj záujem. Boj na vojnovej pôde nahradil úplne iný boj - v súdnej sieni. Film až vtedy získal konečne vytúžený psychologický rozmer na aký som bol u Lindholma zvyknutý. Napriek tomu, že druhá polovica bola výborná, nemôžem prehliadať prvú hodinu sprevádzaný mojim nezáujmom, takže napokon spravodlivé 3*. ()
Tento případ byl vážně dilema. Zvítězí rodina nebo svědomí? Pořád jsem čekala ... a ono nic. A pak tady mám otázku. Politici tvoří a schvalují zákony. Politici posílají otce od rodin na vražedné okupační mise. Politici tam ale bojovat nejdou, jejich rodiny si žijí v pohodě a v blahobytu. Kdo pak může soudit, co tam ti kluci udělají? Řekla bych, že jen Bůh na nebesích. Jinak film je celkem dobrý, líbily se mi i záběry ze života osamělé manželky se třemi dětmi na krku. A nedivím se jí, že naléhala. ()
Galerie (27)
Zajímavosti (6)
- Tobias Lindholm navštívil počas príprav afganský utečenecký tábor v Turecku. Tu narazil na bývalého príslušníka Talibanu, s ktorým neskôr spolupracoval na filme. (ambron)
- Natáčelo se také ve Španělsku a Jordánsku. (Zlatohlávek)
- Tvorcovia obsadili do filmu aj obyvateľov afganského utečeneckého tábora v Turecku, ktorí pochádzali z oblasti Helmand v Afganistane, v ktorej slúžili dánski vojaci, pracujúci na filme. (ambron)
Reklama