Režie:
Eric RohmerScénář:
Eric RohmerKamera:
Sophie MaintigneuxHudba:
Jean-Louis ValéroHrají:
Marie Rivière, Amira Chemakhi, Béatrice Romand, Irène Skobline, Rosette, María Luisa García, Vincent GauthierObsahy(1)
Zelený paprsek vypráví o pařížské sekretářce Delphin, která se chystá na dovolenou do Řecka, ale na poslední chvíli ji zruší, protože kamarádka, s níž měla cestovat, změnila plány. Co potom v jejím životě následuje, by se dalo označit jako těkání, v němž hrdinka zkoumá různé možnosti, jak by efektivně strávila svůj volný čas. Nízkorozpočtový film natáčel Rohmer na 16mm formát s minimálně připraveným scénářem a za přirozeného světla. "Předpovědět úspěch u diváků je přirozeně vždycky těžké. Například Zelený paprsek byl v kinech mnohem úspěšnější než mé ostatní filmy. Zrovna u něj bych to býval nečekal, protože byl záměrně natočen amatérsky a zčásti dokumentaristicky. Čili spíš něco pro specialisty a cinefily, myslel jsem si. Ale ne, zrovna Zelený paprsek měl větší úspěch než filmy, které mohly být v principu širokému publiku bližší." (Eric Rohmer) (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (20)
Osmdesátá léta se vypořádala s šedesátými řádným knockoutem, v šedesátých letech byly k nakousnutí i ošklivky, v osmdesátých letech se z šarmantních Francouzek staly omšelé šedé myši. Zelený paprsek je film o nudící se sekretářce, která téměř celou dovolenou řeší, kam pojede na dovolenou. K tomu dialogy, které bychom mohli považovat za banální, kdybychom za banální považovali život. ČT se tohoto snímku ujala někdy v devadesátých letech, kdy ji zachvátila móda ještě horší nežli ta osmdesátková, móda striktního odmítání teček na konci věty. (Viděno během Challenge tour Speciál 2015: Filmový lov.) ()
Pokud se celé století těšíte a místo na konci století jednoho, zhlédnete na počátku století dalšího, dostaví se jisté ... zklamání. Smutek přelomu století. Řešení je následovné: Takže ani tentokrát to nedopadlo jinak než za 3* s tím, že plus jedna za salvy smíchu nahlas a všechny ty krásné, vkusné a navýsost inteligentní muže a plus jedna za Hortenzii, neb má naprostou pravdu. ()
Rohmer tentokrát volně zadaptoval a do "dnešní" doby převedl méně známé dílo Julese Vernea (ani náhodou se nejedná o typickou verneovku), ve kterém je hlavní postavou žena, pasivně čekající na svého prince z pohádky, odmítající všechny potenciální nápadníky s tím, že prostě "nechce" - jenže ona ve skutečnosti chce, avšak bojí se, že by byla pouze využita a odkopnuta - a tak čeká dál, sleduje různá znamení (karty), čas od času se z ničeho nic rozpláče a vlastně není schopna normálně si užívat života. Na Rohmerově stylu mi asi prostě něco vadí - tady mi například absolutně nesedl snad půlhodinový rozhovor o vegetariánství hlavní hrdinky (zbytečnost). A je toho víc. Ale i tak stojí za vidění. ()
Hm,mě by asi hrdinka taky nechtěla,když ohrnuje nos i nad francouzkým maskul průměrem (proč si nezačala se švédkou z pláže?,tam to jiskřilo!,asi moc konvencí,nebo čeho) ,tak co se mnou chlupatým pupkatým neholeným metrosexuálem se sklony k latentní homofobii.Není to jednoduchý.Princezny to nemaj jednoduchý.( ale že se to čekání na prince ,nebo třeba truhláře,může protáhnout,co?) ()
Ženy jsou slepice, které zajímá jen sex, a pokud některá z nich žije delší dobu sama, ostatní se na ni dívají jako na malomocnou. Muži jsou idioti, které zajímá jen sex, a pokud vidí ženu, která jde sama po ulici, okamžitě po ní vystartují. Ano, tento úhel pohledu na moderního člověka bych dokázal přijmout, byly-li by všechny ty idiotské postavy nahlíženy s jistým sarkasmem a zároveň smutkem. Jenže Rohmer nad nimi nepláče ani je neironizuje. On je má rád a "rozumí jim"... ()
Galerie (14)
Zajímavosti (1)
- Natáčení probíhalo ve francouzských městech La Hague, Biarritz a Paříž. (Terva)
Reklama