Obsahy(1)
Isa i Marie nemají práci ani rodinné zázemí. Obě se protloukají, jak se dá. Je jim kolem dvaceti, a tak rády by prožily skutečnou lásku a alespoň nějakým způsobem zakotvily. Našly pevný bod svého života. Film sleduje dva měsíce společného života obou dívek, jejichž charaktery postupně krystalizují a vzájemně se vzdalují. Režisér Erick Zonca se svým filmem Vysněný život andělů zapojuje do proudu francouzské sociální kinematografie a jeho film, včetně hereckých výkonů, byl v Evropě náležitě oceněn. Na MFF v Cannes v 1998 získaly obě hlavní představitelky Elodie Bouchezová a Natacha Régnierová Cenu za nejlepší ženský herecký výkon, stejně významně ocenila herečky i francouzská filmová akademie udělením Césarů, dále filmu přiřkla Césara za nejlepší francouzský film. Snímek získal i dvě Evropské filmové ceny: evropský objev roku - Fassbinderova cena pro Ericka Zoncu a evropská herečka roku - Elodie Bouchezová a Natacha Régnierová. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (17)
Tulačka Isa a její kamarádka Marie, nakvartýrované „jako doma“ v cizím bytě, hledají způsob jak, těsně nad společenským dnem, přežít. Chvíli nerozlučné, se svými sny, vždyť život se přece nemůže skládat jenom z tisíce sešitých kusů látky denně.„ Ponižování, blbej život i zacházení“. Jenže život je k radostem, strastem a přáním lidí naprosto lhostejný a zůstává dál snůškou povinností a šedi. Smutný, emotivně silný film o nenaplněné touze po lepším životě. ()
Jsou filmy, které se na svět dívají přes růžové brýle a naopak filmy, které na svět pohlíží snad přes svářečský štít, až příliš černě. Ale naštěstí existují i filmy, které přesně odrážejí realitu, asi jako fotka na občance bez retuší a i když to kolikrát není hezký pohled, prostě víte že je to PRAVDA. A ty jsou pro mě nejpůsobivější - tenhle je jedním z nich. Prostý příběh o dvou obyčejných holkách, které nejsou ani bohaté princezničky se zlatými kreditkami, ani příliš krásné na to ,aby měly bezstarostný život a kupodivu nemají ani nějakou super atraktivní práci, ve které by bylo hlavní náplní flirtovat s kolegy a zbytek času trávit po nákupech a u bazénu. Ne dělají ty nejzasranější (pardon- vlastní zkušenost ), monotónní, ubíjející práce za mizerný plat, kde je odchod na záchod bez povolení považován takřka za vzpouru. O to víc sní o lepším životě, věčný sen děvčat o krásném a bohatém princi... jenže v životě se halt všechny sny neplní. A pak už nemůže přijít nic jiného než pro mě jeden z nejděsivějších filmových konců vůbec, obsažen v pouhé jedné větě, ze které mně jde mráz po zádech dodnes, i přesto, že jí jediné paradoxně z celého filmu nevěřím. Nebo snad právě proto... ()
Marie jako zosobnění k realitě dobrovolně oslepeného snění o lepších zítřcích. Za touhu platí ztrátou vztahu ke skutečným lidem a přítomnému okamžiku. A potom Isa, která ve stejně bědných podmínkách najde cestu ze sebe ven. Jedna skočí kamsi za obzor tohoto světa, druhá obejme všední den. Jedna je érós, druhá - postupně se rodící agapé. Marie mým pokušením, Isa mou inspirací. ()
Velice realisticky natočený příběh dvou mladých dívek, které se setkaly kdesi ve francouzském Lille, skamarádily se, žily spolu v bytě, který nepatřil ani jedné z nich, a během řešení problémů se sháněním práce, či svými partnery, se jejich cesty začaly neodvratně rozcházet. Élodie Bouchez i Natacha Régnier vypadají, že dívky nehrají, ale staly se jimi. Vše ostatní ve filmu je plně podřízeno zachycení jejich osudů. Smutný, ale pravdivě vypadající silný film. ()
Dvě mladé dívky (vynikajícím způsobem ztvárněné Élodii Bouchez a Natachou Régnier) snící si svůj vysněný život v poněkud nevlídných kulisách francouzského města Lille. Život ale není sen aby se mohl snít. Občas se musí i žít, ač se to někdy zdá být úkolem ze všech nejtěžších. Smutný, melancholicky laděný snímek o tom, že život není to co chceme, ale to co máme. ()
Reklama