Režie:
Marc AbrahamScénář:
Marc AbrahamKamera:
Dante SpinottiHudba:
Aaron ZigmanHrají:
Tom Hiddleston, Elizabeth Olsen, David Krumholtz, Bradley Whitford, Maddie Hasson, Cherry Jones, Josh Pais, James DuMont, Wrenn Schmidt, Jeff Caperton (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Působivý snímek vypráví příběh kultovního zpěváka a písničkáře Hanka Williamse, který navždy změnil country hudbu díky svému okouzlujícímu charismatu, úžasnému hlasu a originálním písním, z nichž většina je dnes považována za americkou klasiku a byla mnohokrát znovu nahrána popovými, rockovými i country umělci. Hank Williams (Tom Hiddleston) se vynořil z hlubin lokální alabamské hudební scény po druhé světové válce. Jeho žena Audrey (Elizabeth Olsen) se navzdory svému nedostatečnému talentu zoufale snažila zpívat po jeho boku, což u nich vedlo k velmi bouřlivé domácnosti. Williamsova schopnost psát písně pokrývající širokou škálu emocí, k nimž ho inspirovaly vlastní osobní problémy, se stala podstatou country hudby. Na konci se mu podařilo uskutečnit své sny: vytvořil řadu úspěšných hitů, vydobyl si místo na prestižní nashvillské scéně i v rozhlasovém pořadu Grand Ole Opry a dokonce občas vystupoval i v tehdy zcela novém médiu - televizi. (HBO Europe)
(více)Videa (3)
Recenze (43)
Dívatelný a má to svých pár míst, vychytávek typu dobový news reel, ale jinak naprosto promarněná příležitost opravdu zaujmout neznalce a dnešní generace muzikou a legendou Hanka Williamse - "krále americkýho country". Hiddleston v jeho kůži nebyl vůbec špatná volba, ten mi tu ihned padnul do oka, ale tvůrčí tým prostě selhal v nějakém vysvětlení proč vůbec hlavní postava dělá co dělá, dát tomu nějaký důraz v ty správné momenty a dotáhnout do větší hloubky, zachytit kouzlo a dát vyniknout přínos světu. A jelikož se jedná o teprve druhý Abrahamův film, všechno mě svádí dát za pravdu soudu outlaw vnuka Hanka III (jehož tvorbu zbožňuju a vřele doporučuju), že na to měl jít někdo mnohem zkušenější. Škoda to. ()
Všetky tieto filmy životopisného charakteru o spevákoch rôznych žánrov sú na jedno kopyto. Z nikoho sa stane hviezda, začne piť, drogovať, rozpadne sa mu manželstvo, niekedy aj viac, nezvládne slávu a buď zemre alebo sa z toho dostane, svoju slávu už ale nikdy nenapodobní. Loki bol síce presvedčivý, ale ničím do nedokáže prekvapiť, pesníčky ma nezaujímali, ale aspoň ženy mal pekné. 3 z 5 ()
Za mě se jedná o příjemný dvouhodinový životopisný film o někom, o komž jsem v podstatě nikdy předtím neslyšel, ale i tak mě film bavil a byl jsem zvědavý jak to s Williamsem nakonec dopadne. Už jen to značí, že je film natočený (napsaný) docela dobře. Celý film za mne táhl herecký výkon Toma Hiddlestona, což je taky hlavní důvod, proč jsem se na film chtěl podívat. Ostatní herci tu také nejsou špatní, jen tu narozdíl od něj většinou nemají tolik prostoru. Příběh jako takový mě bavil a celkově tento film beru jako oddechový, přestože tu jsou časté dramatické scény. ()
Hiddleston byl podle mě skvělou volbou pro tento film - příjemně mě v tom překvapil. Postava Williamse byla pro mě dost nepříjemná a vlastně - se ani nedivím, že skončil jak skončil...Byl to hezky natočený film, s příejmnou hudbou, atmosférou a závěrem, který podle mě potvrzuje - "každý svého štěstí strůjce".. ()
Galerie (22)
Zajímavosti (3)
-
Studio koupilo od společnosti Sony ATV práva na celý katalog písní Hanka Williamse.
(Pria)
-
Tom Hiddleston v rámci příprav na roli country hudebníka vystoupil první zářijový víkend 2014 na Wheatland Music Festivalu v Michiganu s Williamsovou písní "Move It On Over". (Zdroj: billboard.com)
(LejdyFajfka)
- Herce Toma Hiddlestona při jeho přípravě na roli Hanka Williamse mentoroval country zpěvák Rodney Crowell. (Polinecka)
Upřímně řečeno nerozumim diametrálně odlišnýmu obecnýmu hodnocení v porovnání s mnohem exponovanějším Walk the Line - I Saw the Light mi v ničem slabší nepřijde. Film je to samozřejmě jinej a trochu jinak pojatej (míň popisnej, míň exaktní, míň dokumentární), týká se ale stejnýho období, podobnýho stylu, podobnejch lidí (pozdější Cashovu June Carter jde i vidět na některejch Hankovejch videích, třeba právě sborovýho zpívání I Saw the Light - Williamsovi byli kromě s Cashovejma kamarádi i s Presleyovejma atd.) a nakonec i podobnýho životního stylu - chlast, prášky, drogy, odvykačky, sláva, kolotoč osobních selhání... Mně osobně přijde moc dobře, že se IStL nesnaží Walk the Line kopírovat - určitě jsou věci, který by se daly udělat podrobnějc, jinak (možná i líp), ale jestli se víc soustředit na to nebo ono, to je věčná polemika životopisnejch filmů bez jasnýho závěru - film dycky existuje jen tak, jak je natočenej, a všechno ostatní můžou bejt jen spekulace, jak by to asi mohlo nebo taky nemuselo dopadnout. Za mě platí to nejzásadnější - a nakonec je to vlastně to, co se Cashovi ve Walk the Line nepodařilo: Hankův příběh mě rozsekal, fakt mě to zasáhlo; rozumněl jsem jeho zoufalství, vnímal jsem jeho samotu. A z těch textů těch jeho písniček, který se tak trochu tvářej jako nevinný táborákový hity, mě vysloveně mrazilo (Why Don't You Love Me(!), Move It On Over, ale i Lovesick Blues nebo to I Saw the Light) - bylo mi smutno a mrazilo mě z toho zoufalství, strachu a všudypřítomnýho rozkladu skrytýho pod krásně melodickym a optimisticky znějícim povrchem naoko pozitivních písniček. A od podobnejch filmů já víc nechci - Hankův osud mě zasáh, je mi z něho smutno, a hlavně už dneska o nějakym Hankovi Williamsovi nejen vim (před filmem jsem znal akorát tak titulní písničku bez toho, aniž bych tušil, kdo za ní stojí), ale díky Hiddlestonovi na něj ani nezapomenu. A to je ta poslední podstatná věc - herci: Hiddleston je neskutečnej borec, to opravdu všechna čest. Nejen před jeho herectvím, ale hlavně před schopností zahrát i zazpívat všechno tak, jak si to film o takovymhle gigantovi hudebního světa zasluhuje - to znamená autenticky, profesionálně, přirozeně a hlavně skutečně(!) a bez playbacku, což se nakonec týkalo i těch jeho skvělejch doprovodnejch skupin: Hiddleston nehrál, že hraje na kytaru, ale hrál na kytaru - nehrál, že zpívá, ale zpíval; kapely nebyly komparsem a křovím, ale skutečnejma živejma kapelama hrajícíma i na autentický pedálový kytary. Byl to případ i Walk the Line, kde byli podobně skvělí Phoenix s Witherspoon, a je to případ i stejně famózního a obdivuhodnýho hereckýho dua Hiddleston - Olsen. Možná mě IStL tolik zasáhlo zčásti i proto, že Williamse oproti Cashovi žádnej hepáč nečeká, ale i kdyby to bylo proto, tak je to jen o důvod víc, proč film vidět. // Je pro mě zajímavý, že Williams o folku řikal to samý, co o pár let pozdějc vlastníma slovama v podstatě zopakoval Dylan: "Rokenrol mi prostě nestačil. Má chytlavé fráze a energický rytmus, ale písně nebyly vážné ani neodrážely skutečný život. Když jsem začal s folkem, věděl jsem, že to je vážnější. V těch písních je víc zoufalství, smutku, více jásotu, více víry v nadpřirozeno, jsou v nich daleko hlubší city." - vs. Williamsovo "Folk music, it's sincere. There ain't nothing phony. Man sings a sad song, he knows the sad." /z interview pro Tribune - kterej je teda ve filmu celej silnej a skvělej/. I'm sorry, babe. - Sorry for what? - For everything. () (méně) (více)