Režie:
Yves RobertKamera:
Robert AlazrakiHudba:
Vladimir CosmaHrají:
Jean Rochefort, Miou-Miou, Jean Carmet, Odette Laure, Hélène Vincent, Jacques Villeret, Victor Lanoux, Michel Piccoli, Jean-Pierre Bacri, Valérie Lemercier (více)Obsahy(1)
Ve světě plném otravů se láska hledá opravdu velmi těžko... Ale když se chce, všechno jde! Zvěrolékaře Henriho na každém kroku někdo obtěžuje, zdržuje nudnými řečmi a připravuje o čas i soukromí. K dovršení všeho jej opustí manželka, přenechá mu jejich malého syna a nic dalšího ji už nezajímá. Henri je zhnusen a vytrvale odráží všechny ženy, které mu dohazuje jeho otravná sestra. Když však potká sympatickou Louise, okamžitě v ní rozpozná spřízněnou duši a na první pohled se zamiluje. Jenže je tady malinký háček - rád by jí vyznal lásku, ale do cesty se mu staví jeden otrapa za druhým. A přestože Louise jeho city opětuje, je zcela nemožné najít kousek místa, kde by měli klid. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (5)
Přes výbornou hereckou i dabingovou sestavu musím Rej výtržníků chtě nechtě zařadit do přihrádky mírných zklamání, pramenících z poněkud slabě vystavěného scénáře. Zkrátka, otravové nejsou dost otravní, M-M už je poněkud povadlá, a Jean Rochefort se topí spíš ve všedních než v komických anebo extrémních situacích. Ale je tu hned dvojí odhalení, šaty a stud odložila Sandrine Caron (sekretářka) a pak žena, jejíž peršan byl naprosto zdravý. ()
Jak to už u mozaikově laděných komedií bývá, některé z mnoha scén snad vždy budou pro diváka ty slabší a méně vtipné, což jsem párkrát pocítil i tady, ale naštěstí nikdy ne dlouho. Celý tenhle rej absurdních situací a skečů mě chytl a začal pravidelně rozesmívat prakticky již od úvodních titulků s deformujícím filmovým pásem s přehlídkou herců. Bavilo mě rovněž sledovat, jak se postavy z jednotlivých skečů posléze setkaly v různých konstelacích, často i nečekaně... třeba Victor Lanoux se stejným vtipem postupně přechází od podnikatelského magnáta přes tenisového rozhodčího až po šéfkuchaře, přitom zásadní komický prvek jeho postavy s neustále vytahovanými zvonícími telefony zůstává po celou dobu stejný (bavil mě ze všech zúčastněných nejvíc!). Ani v poslední třetině s plným přechodem do souvislého děje s hlavní dvojicí humor nevyprchává a milostný příběh, který za jiných okolností mohl snadno spadnout do sentimentálních klišé, probíhá za pochodu pořád stejného množství vtípků, absurdit, gagů... dokonce i s vtipně poetickým hudebním číslem! :) Sice jsem k závěru čekal větší smršť point včetně návratů více postav na scénu (tak nám zůstal alespoň ňouma Villeret znovu na televizní obrazovce), nicméně vyvrcholení v letadlu se povedlo! Rej výtržníků mi přesně padl do noty, co chvíli jsem se bavil nahlas a Yves Robert jako osobitý tvůrce další své komedie určitě nezklamal, přestože na jeho starší vrcholy (Les Copains, Alexandre le bienheureux) se to za mě jako celek úplně nechytá. [75%] ()
Velmi mile a příjemně podaný příběh o zvěrolékaři, kterého stále někdo otravuje se svými starostmi, manželskými peripetiemi nebo tlacháním o hloupostech, a je to fakt únavné. Když jej opustí manželka, nemá o další ženy zájem, zejména o takové, které mu dohazuje jeho sestra, která se za něj domnívá a rozhoduje, že bez ženy nemůže žít. Náhodou potká sympatickou Louise, která mu imponuje a když se s ní touží setkat, pořád mu někdo hází klacky pod nohy (perfektní je C. Brasseur v roli šantánového svůdníka s vypracovaným postupem, jak sbalit každou ženu a zároveň je perfektní jeho přesvědčení, jak je skvělý a úžasný). Když se Henri s Louise setká, hned se do sebe zamilují, avšak v ten okamžik začnou jako magnet přitahovat další otravné týpky (ten v letadle je mimořádně povedený), kteří se neomaleně, nicméně neúspěšně, vkliňují do jejich vztahu. Velmi příjemný dojem na mě přenesl Jean Rochefort. ()
V pražských kinech se promítal od 15.10.1992 (Pasáž) ()
Strasne slaby scenar, ide tam vlastne len o to, ze zverolekar pocuva vatovo plane plky, a opustila ho zena + par dalsich veci.. Nie detailov, to bych nepovedal, len proste nic zasadne a nic vynimocne sa tam neudeje- rezisersky je to len rutina, a to rychlo zabudnutelna rutina, Yves Robert by si veru meno takymito filmami neurobil : 64 % ()
Reklama