Režie:
Oliver HirschbiegelKamera:
Rainer KlausmannHudba:
Alexander BubenheimHrají:
Moritz Bleibtreu, Christian Berkel, Oliver Stokowski, Wotan Wilke Möhring, Justus von Dohnányi, Nicki von Tempelhoff, Antoine Monot Jr., Edgar Selge (více)Obsahy(1)
Film založený na skutečných událostech při nechvalně známém "Stanfordském vězeňském experimentu", který proběhl v roce 1971. Uměle vybudované vězení se nachází v prostorách výzkumné laboratoře - kompletně s celami, mřížemi a s neustále přítomnými kamerami. Na dva týdny je najato za slib vysoké odměny dvacet mužů ke hře na vězně a dozorce. "Vězni" jsou uzavřeni a musí se podvolit zdánlivě mírným pravidlům. "Dozorcům" je nařízeno jednoduše udržet pořádek bez použití fyzického násilí. Každý má možnost skončit v kteroukoli chvíli, čímž ale pozbyde nároku na odměnu. Na začátku nálada mezi oběma skupinami je poměrně dobrá. Ale už brzy nastanou hádky a dozorci používají stále drastičtější metody k udržení pořádku... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (310)
Poměrně slušně udělaný thriller o jednom experimentu, který se zvrhne. Po psychologické stránce je to slabší záležitost, po stránce průběhové je to mnohem kvalitnější a po stránce dějové je to děsivě strhující. Kam až se může dostat lidské chování lze pozorovat na nepovedeném experimentu, který simuluje vězeňské prostředí. Experiment se zvrhává celkem brzy. Představitelé dozorců se vžívají do svých rolí tak silně, že je jen otázkou času, kdy přijde otřesný skutek. Dozorci jsou provokováni nejagilnějším představitelem vězně číslo 77 Tarekem Fahdem (Moritz Bleibtreu), který chce podrobnosti experimentu prodat médiím. Ale do obranného mechanismu dozorců se promítají jejich přílišné vžití do rolí, jejich osobní životní frustrace a opojný pocit nadřazenosti moci. Ve svém zapojení do projektu promítají své jinak nenaplněné ambice a pro představitele vězňů nastává postupné omezování základních lidských práv a očistec nedůstojným ponižováním. Z vězňů: číslo 38 Steinhoff (Christian Berkel), profesionální voják rozhodných činů, číslo 82 Schütte (Oliver Stokowski), pomalu vykrvácí po připoutání k židli, číslo 69 Joe (Wotan Wilke Möhring), vzdávající experiment po psychickém zhroucení a dalších osm (Stephan Szasz, Polat Dal, Danny Richter, Ralf Müller, Markus Rudolf, Peter Fieseler, Thorsten Dersch a Sven Grefer). Z dozorců: agilní a ambiciózní Berus (Justus von Dohnányi), nejvíce se vyžívající v ponižování druhých, imitátor Elvise Eckert (Timo Dierkes), muž nízkých pudů, nešťastný Bosch (Antoine Monot Jr.), násilně přiřazený k vězňům pro jeho lidskost, a dalších pět (Nicki von Tempelhoff, Lars Gärtner, Jacek Klimontko, Markus Klauk a Ralph Püttmann). Z dalších rolí: profesor Klaus Thon (Edgar Selge), snažící se experiment vyhrotit, doktorka Jutta Grimm (Andrea Sawatzki), snažící se upozornit na vzrůstající nebezpečnost experimentu, a Dora (Maren Eggert), nová spřízněná duše Tareka. Kam až může dospět lidské chování? Navíc pokud je mu dána určitá úloha a možnosti a v jeho činech se promítají i jeho osobní frustrace? Až do velmi krutého zacházení a pošlapávání lidskosti. Bohužel je to obraz lidské společnosti a jejich činů. Lidé dokáží být velmi krutí k ostatním, často se nechávají strhnout hrubou silou a jako stádo ovcí se podílejí na zvěrstvech. A v tom je ta největší nebezpečnost lidstva, která se pak často mění ve válečnou rozepří. ()
Podařený experiment :-) Je docela zajimavé sledovat vězně a jejich bachaře jak se k sobě chovají. Ano ze začátku to byly samé vtípky - hrál se basketbal, atd. Takhle to asi nějak mohlo vypadat. Jenže až bachařům rupne v bedně přestává to být sranda. Tento experiment dokazuje nejen to, že lidé jsou schopni v určitých situacích udělat hrozné věci, ale také to, že pro zdánlivě snadné peníze je člověk schopen udělat vše, i když tím utrpí jeho vlastní ego (tím myslím především vězně). Na německé poměry výborný thriller. Sám bych nechtěl být ve vězení, kterému vládnou takový magoři. Rozhodně to stojí za zamyšlení. ()
Chápu že tento film není pro všechny, ale přesto mi hodnocení přijde poměrně nízké... Film na mě neuvěřitelným způsobem zapůsobil... Vím že se slavným Stanfordským experimentem pouze inspirovali a většina filmu je tedy uměleckou licencí, ovšem myslím, že podobná věc by se stát mohla... Velice silná výpověď o tom, že sociologové mají pravdu když říkají, že ať už je člověk jakkoliv slušný, za "správných" podmínek jsme schopni téměř všeho... P. S.: Moritz Bleibtreu je vynikající a stejně tak jeho filmový protipól, ztvárněný neskutečně slizkým a fašistickým Justusem von Dohnanyiem, kterého, jakmile se rozjede, musí každý divák z duše nenávidět... ()
Dneska nam to pustili ve skole, probirame psychologii takze tohle do toho krasne zapadlo. Opravdu doporucuju a hlavne psycholgum, tem se to bude urcite libit. A mimochodem, temer vse v tomto filmu je smyslene, puvodni je pouze myslenka experimentu. Jediny co se v puvodnim experimentu delo, tak bylo ze vezni delali kliky. A jeden vezen se z toho psychicky slozil a skoncil v nemocnici, ale jinak to slo celkem hladce, tak se po shlednuti nedivte, co to bylo za zvrhlej epxeriment, jako vetsina devcat ze tridy :-D ()
Slušný film, trochu zdlouhavý, ale je podle skutečné události a také důležitý. Režisér paradoxně lépe natočil násilné scény než ty, kde je psychologické týrání. Od chvíle, kdy dozoroci přistoupí k násilnostem a vše se vymkne kontrole se stal film velmi emotivní, kdy jsem zatínal ruce v pěst. Na americký remake se pravdepodobne nepodivám. ()
Galerie (53)
Zajímavosti (10)
- Oliver Stokowski (Schütte) trpí klaustrofobií. Když jsou na počátku filmu všichni vězni nahnáni do výtahu, v jeho tváři jsou patrné stopy opravdové nevolnosti. (Morien)
- P. Zimbardo sa vo svojej knihe „The Lucifer Effect“ (2007) vyslovil značne kriticky voči filmovému spracovaniu svojho Stanfordského experimentu. Tvrdí: „Film je inšpirovaný experimentom, čo podľa scenáristov dáva tejto "fantázii" punc legitimity a skutočnej udalosti. Zámerne však v záujme senzáciechtivosti namiesto skutočného priebehu nášho experimentu zobrazuje výmysly. Nakoniec ide o vulgárne zobrazenie sexizmu a bezdôvodnej sexuality, a násilia bez vyváženej hodnoty.“ (agency)
- V skutočnom Stanfordskom experimente z roku 2001 nepretiekla podľa Zimbarda, ktorý výskum realizoval, ani kvapka krvi a násilie bolo obmedzené na vyzlečenie zo šiat či postriekanie väzňa hasičským prístrojom. K bitkám, znásilneniu či dokonca smrti nikdy nedošlo. (Arsenal83)
Reklama