Režie:
Claude MillerKamera:
Bruno NuyttenHudba:
Alain JomyHrají:
Patrick Dewaere, Patrick Bouchitey, Christine Pascal, Claude Piéplu, Michel Blanc, Nathan Miller, Marc Chapiteau, Michel SuchObsahy(1)
Philippe je synem ředitele letního chlapeckého tábora a vede na něm skupinu, která připravuje divadelní představení. Jeho svěřenci a především on sám se liší od ostatních, kteří se věnují různým sportovním aktivitám. Kolegové nepromarní jedinou příležitost, aby se Philippovi neposmívali, a jeden z nich, Marc, mu každou chvíli připraví nějaké surové a ponižující překvapení. Nejenom proto, že ho jednou přistihl převlečeného do ženských šatů; tím hlavním důvodem je msta za to, že se jím cítí být přitahován. To je pro Marca, zakládajícího si na svých svalech a inteligenci agresivního manipulátora, nesnesitelné pomyšlení. Hraje si s plachým a bezbranným Philippem jako kočka s myší, atmosféra v táboře nenápadně houstne a skrývané drama nečekaně vyvrcholí na rozlučkovém maškarním bále. Působivost studie dvou protikladných povah umocňují pozoruhodné herecké výkony. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (13)
Ze všeho nejdřív musím napsat, že Patrick Dewaere dal toho sporťáckýho surovce v kvalitě A+ a Patrick Bouchitey byl lehce uvěřitelný jemný intelektuál s knihou v ruce, po pravdě mně se líbili oba, každý svým okouzlujícím způsobem. Rozehrané drama postupně houstlo, až jsem se začala bát, kam to všechno povede.. Nicméně tvůrci to ukočírovali s grácií a příběh dvou vedoucích z chlapeckého tábora uzavřeli s odstupem času.. Pozoruhodná filmová perla.. ()
Už je to pěkná řádka let, co film vznikl, a to se ještě příběhem vrací o dalších 16 let zpět do dětského tábora v r. 1960. Překvapila mě velmi solidní kvalita kopie i cz titulků. Příběh zase není tak špatný, když se nad ním zamyslíme v souvislostech vzniku filmu, kde dominovali všichni tři hlavní představitelé, kromě již zmiňovaného Marca (budu používat filmová jména) již dávno po smrti též dobře zahrál Filip a půvabná Chantal (bohužel už také po smrti) … 7767 ()
Intimní drama dvou mladíků, které jedna malá náhoda zaplete do agresivní a ponižující hry snažící se zakrýt na obou stranách skutečnou sexuální identitu i vzájemnou náklonnost. Přestože jde v první řadě o bolestivé drama, snímek nabývá čím dál více na sžíravé ironii a vrcholí neuvěřitelnou scénou maškarního bálu, jehož průběh naruší rafinovaná a zábavná msta. Navíc, když na diváka působí skutečnost, že představitel a představitelka hlavních rolí v mladém věku předčasně ukončili svůj život, nabývá filmový zážitek zvláštní obrysy a ještě více posiluje smutek v podložních vrstvách. Vřele tento polozapomenutý snímek, jenž je začátkem kariéry úspěšného režiséra, doporučuji. ()
Moc příjemný francouzský filmík, který zdařile balancuje na hranici mezi dramatem a komedií. Příběh o napjatém vztahu dvou vychovatelů ( něco jako vedoucí ) na dětském letním tábořem. Jeden z nich viděl toho druhého v ženských šatech, začne si myslet své a provokovat a ponižovat... Oba dva hlavní herečtí představitelé odvádějí dobrou práci, především Parick Dewaere je ve své roli frajerského provokatéra výtečný, jeho živelná hra tělem je občas k popukání... ()
Asi nejvíc mě na tomto filmu překvapil způsob, jakým se smínek proti očekáváním vydává. Ačkoliv Nejlepší způsob chůze vypdal ze začátku spíše na komedii pro děti a mládež, chvílemi téměř až v pionýřském duchu, postupně jsem dostal velmi zajímavé drama s několika hodně ožehavými situacemi, výhradně pro dospělé. Ačkoliv hlavním tématem je šikana a příběh se odehrává v prostředí dětského kolektivu, rozehraný problém zde vzniká nikoliv mezi dětmi, ale mezi dospělými vedoucími dětských skupin. Místy drsnější příběh nepostrádá i osobitý nadhled a hlavně civilní atmosféru, která mi dala možnost úplně se vcítit do nitra výborně napsaných a sehraných hlavních postav. Komedie a drama, zdánlivě protikladné póly, se zde až neobyčejně působivě vzájemně doplňují a nejen díky (jako vždy) odzbrojujícímu výkonu Patricka Dewaera tato tragikomedie jako úplně „ze života“ skvěle funguje. Závěr, pokud jde o poslední scénu s odstupem let, možná lze pokládat po předchozím vypjatém ději za trochu nevýrazný, ale copak život musí přinášet vždy jen výrazná vyvrcholení...? I to drobné, nenápadné smíření v jedném krátkém setkání může zanechat hodně emocí. Malý velký film, kterému jen cosi málo schází k dokonalosti. 80% ()
Galerie (5)
Zajímavosti (4)
- Vedoucí se společně dívají na švédský film Ingmara Bergmana Lesní jahody (1957). (Snorlax)
- Film je vlastně autobiografií svého režiséra Clauda Millera. (Snorlax)
- Původně měl hrát roli Marca Philippe Léotard. (Snorlax)
Reklama