Scénář:
Hugo HaasKamera:
Otto HellerHudba:
Julius KalašHrají:
Hugo Haas, Adina Mandlová, Erna Ženíšková, Světla Svozilová, Leopolda Dostalová, Ladislav Boháč, Jiří Dohnal, Karel Jičínský, Stanislav Neumann, Jan Pivec (více)Obsahy(1)
Emanuel Pokorný, starý mládenec, má nastoupit jako profesor do venkovské církevní školy. Před odjezdem však nalezne ve svém pokoji odložené nemluvně. Protože nemá čas pátrat po rodičích dítěte, tajně pronese dítě do penzionátu. A jeho trampoty od té chvíle nemají konce… Role nesmělého profesora v komedii Děvčata, nedejte se! byla jako stvořená pro Huga Haase. Ten se také společně s Janem Alfrédem Holmanem podílel na scénáři a režii. Přísnou paní ředitelku penzionátu hrála Leopolda Dostalová; byla to její druhá filmová role. Studentku Vlastu, která je do Emanuela tajně zamilovaná, ztvárnila Adina Mandlová. Ve filmu se objevil i Ladislav Boháč, Jiří Dohnal, Světla Svozilová a Jan Pivec. Snímek měl premiéru v srpnu 1937. (Česká televize)
(více)Recenze (56)
Opět jedna z moc milých prvorepublikových komedií. Hugo Haas se znovu objevuje v roli starého mládence a poplety, který se ne vlastní vinou zaplete do dalšího dobrodružství. Tentokrát je v hlavní roli malé batole:). Děj nás zavádí až do dívčího penzionátu, kde o zápletky a překvapení není nouze. Zvědavým chovankám dominuje v té době strmě stoupající hvězda filmového plátna Adina Mandlová. Velmi povedená a znělá je i ústřední píseň "Děvčata, nedejte se!" Z dnešního pohledu možná určité scény působí směšně, dívá-li se na to ale člověk jako na "exkurzi" do starších, nezapomenutelných časů První republiky, je to oáza. Co film trochu brzdí, to jsou ne vždy úsměvně působící scénky s Haasem, kterých je zde až moc. ()
Zvláštní film pro pamětníky, který si nemůžu pamatovat, ale jenžto mě velmi pobavil. Ač jeho konstrukce stojí na jednoduchém příběhu a kupě nedorozumění (nějak povědomě typickej rys té doby) disponuje řadou vtipných momentů. Decentní ironický humor pan Haase s jeho typickými výrazovými prostředky film posouvá ještě o třídu výš. Scénář není to pravý ořechový, protože čekání od jednoho vtipného momentu na druhý je někdy až nezdrávo dlouhé, ale dialogy celkem bodují. Hláška typu „vy erotomane“ v tak spořádané komedii obzvlášť pobaví. Pravda, že dnešní symbol půvabu už slečny ve cvičkách s vysoko posazenými hlásky příliš nesplňují, ale hvězdy typu Adiny Mandlové srovnání ani nepotřebují. Dal bych 4, ale ve srovnání s Burianovými komediemi je tohle spíš průměr. ()
Úspešná revolúcia. Aj s barikádou. Mimo toho veselý film s očarujúcim Haasom a niekoľkými nezabudnuteľnými vtipmi. A ktorýže hraný film dneška sa odváži podvedome navnadiť publiku, že rebélia spojená s so svojvoľným opustením určenej pozície sa oplatí, že sa oplatí postaviť barikády a neopustiť svoje presvedčenie za žiadnu cenu, pomáhajúc si revolučnou pesničkou? ()
Tvrdit, že DĚVČATA jsou nadprůměrným filmem či dokonce špičkou české filmové tvorby třicátých let, asi na tomto fóru nikdo nebude. Stejně obtížně však obstojí příkrá tvrzení o filmu slabém, nezajímavém, tuctovém. Haasova komedie stojí nesporně výš, jakkoliv zásluhou scénáře ulpívá místy až příliš v dobové rutině i tam, kde je námět nejnosnější (motiv krotké generační vzpoury, v němž se hlásí ke slovu dobová vyhrocená situace). Tato nesporná skutečnost nespočívá ani ve vynikajícím Haasově výkonu v titulní roli nebo v nadprůměrné kreaci Mandlové v úloze jakési vůdkyně dívčí třídní sešlosti. Tkví - navzdory tomu, co jsem napsal do předposlední věty - právě v námětu. Ve vůli ještě nezralých dívek pomoci tam, kde cítí vzor, mravní sílu, odvahu vzdorovat osudu. V revoltě vůči zatuchlé konvenci vyznívající prudérie z předminulého století. Připomenutí si zaslouží i další zajímavý motiv tohoto filmu: výkon Erny Ženíškové v epizodní úloze osamělé matky, která zápasí v stále citelné hospodářské krizi o holou fyzickou existenci. Láska na první pohled, další linie, která výrazně spoluvytváří jinak napadnutelný happy end tohoto filmu, vrací jinak neobhajitelný námět opakovaně do skutečnosti a tím i přesvědčivosti. Naopak nemá co hrát herečka tak veliká a nevšedních kvalit jakou nesporně byla Leopolda Dostálová a s ní např. i Světla Svozilová. V tomto ohledu tedy - a v tom dávám za pravdu většině komentátorů - DĚVČATA zcela splývají s dobovou manýrou a s místy až slabším průměrem dobových standardů. Na Haasovu obhajobu však dodávám, že jeho záměrem bylo natočit film, který pobaví a utěší. A to se, myslím, také podařilo naplnit. ()
Snímek spíchnutý trošku horkou jehlou. Není se co divit, vždyť se v těch letech točilo i několik desítek filmů ročně. Sám Haas režíroval v tom roce tři, z nichž ve dvou hrál a k tomu přidejme, že v témže roce hrál ještě i ve Fričově komedii Mravnost nade vše. Zřejmě tehdy nikdo nepočítal, že se na tyto filmy budou diváci koukat i za 75 let v 21.století. Film se mi líbil, zvláště typická Haasova samomluva a vtipné hlášky typu „Moje teta má holčičku, Karlíček se jmenuje.“ Jeho staromládenecká bezradnost při manipulaci s dítětem je kouzelná a to dítě bylo taky moc roztomilé. ()
Galerie (11)
Photo © Lux Film
![Děvčata, nedejte se! - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/030/158030271_066afa.jpg)
Zajímavosti (8)
- Scéna, kde Vlasťa (Adina Mandlová) hodí maliarovi (Vilém Pruner) jablko ako svojmu nápadníkovi, sa podarila až na 16. pokus. Záber sa natáčal tak, že v tej dobe sa osvetľovalo na veľké staniolové štvorce a tie odrážali svetlo na herca Prunera, ktorý Adinu vôbec nevidel a tak pri prvom pokuse skončilo jablko na jeho čele a to spadlo na zem. V opakovanom zábere síce herec jablko chytil, ale keď sa doňho zahryzol šťava vystrekla na kameru a záber bol znovu pokazený. 30 dievčat, ktoré sa natáčania zúčastnili, chytil záchvat smiechu čo bol pre začínajúceho herca šok. Až do konca natáčania sa im zahanbený Pruner radšej vyhýbal. (Raccoon.city)
- Námět byl inspirován francouzským filmem Le Mioche, který natočil v roce 1936 režisér Léonide Moguy. Není jasné, jak úzce spolu obě verze souvisejí. České zdroje tuto souvislost nezmiňují. Informace je z Catalogue des films français de long métrage 1929-1939 (Cinémathèque Royale de Belgique, 1975). Zdroj: Český hraný film 1930-1945, NFA 1998. (ČSFD)
- Točilo se převážně na Zbraslavi a na zámku Hluboš na Příbramsku. (sator)
Reklama