Režie:
Piotr SzulkinScénář:
Piotr SzulkinKamera:
Edward KłosińskiHrají:
Daniel Olbrychski, Jerzy Stuhr, Katarzyna Figura, Mariusz Benoit, Marek Walczewski, Leon Niemczyk, Włodzimierz Musiał, Henryk Bista, Jerzy Trela (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Na planetu Australia – 458 přistává kosmická loď pilotována vězněm Scopem (mezinárodně známý D. Olbrychski). Lidstvo ve 21. století je již tak vyspělé, že takovéto nebezpečné povolání je určeno jen trestancům. Po vystoupení z lodi, jak zjistí na velmi podivné planetě, je ihned prohlášen za hrdinu. Brzy zjišťuje, že jeho úkolem je spáchat vraždu, za kterou má být ovšem obřadně popraven nabodnutím na kůl na místním stadiónu, jako výraz nejvyššího bohatýrství. Celý scénář jeho „pobytu“ je samozřejmě organizován místními institucemi, kdy jako průvodce mu byl určen brilantní úředník v podání J. Stuhra. Ten nešetří na jeho stranu propagandistickými obdivy a celý pobyt se ho snaží zmanipulovat pro „dobro“ věci . Zvrácenými poměry šokovaný Scope samozřejmě pomýšlí na okamžitý útěk, mezitím potkává dívku Once, kterou nechce opustit. Cesta ke svobodě se tak řádně zkomplikuje...
Postmodernistický, makabrózní, alegorický snímek nabitý černým humorem natočil na základě svého námětu i scénaře Piotr Szulkin v roce 1985. Tento počin ze série jeho fantastických snímků je považován za nejzdařilejší. (Ygnor)
(více)Recenze (16)
Ulítlý film s velmi dobrým obsazením. Viděl jsem ho v kině ještě za komančů a od té doby již nikdy. Přesto ve mně zůstaly nějaké dojmy. Tak už jen za to ty tři hvězdy. Dál si pamatuju prsatou hrdinku (Figura), hrdinského hlavního hrdinu (Olbrychski) a místního úředníčka (Stuhr). Znovu už bych na to nešel, ale na kompu bych se na to možná podíval. ()
Polský režisér Piotr Szulkin mě doslova obklopil svým fantaskním světem. Světem, do kterého se dostávají trestanci ze Země, aby mohli uchopit druhou šanci a spáchat zločin, za který budou následovně - jako hrdinové - nabodnuti na kůl. Režisér zanechal ve snímku mnoho nedořešených otázek. Komu patří prostřední pokoj a kůl? Chápu to jako určitou symboliku, kterou je celý film prošpikován. Občas jsou sice symboly nadlehčovány morbidně-vtipnými výjevy (ne nepodobnými prvním filmům Petera Jacksona), přesto neztrácejí na mocnosti. Zločinci je přidělen průvodce (podobně jako Dantemu Vergilius), jenž má hrdinu dovést - absurdně - až k zdárnému konci. Hlavní hrdina však odmítá podepsat 'smlouvu', čímž se vyhýbá prakticky stejnému osudu, jakého se dočkal Goetheho Faust. Při scéně, kdy je na hrdinu 'nasazen' jiný úředník, na smlouvu místo podpisu hrdina napíše pouze slabiky 'ga, ga'. Slabiky znázorňující čistotu dětské duše. ()
„Vážíme si vašeho úsilí, ale bohužel, vaše zločiny dosud nejsou dostatečně efektní. Jsou dobré tak pro pobavení společnosti. Žijeme v 21. století...“ Absurdní komedie z budoucnosti o muži (Daniel Olbrychski), který se ocitá v podivném „světě naruby“, přede mnou spadla jako nečekaný kámen z nebe. Od Piotra Szulkina jsem zatím viděl pouze Válku světů – příští století (1981), nadčasové to podobenství s totalitní vizí budoucí společnosti, a málem si byl jist, že můžu od dalšího sci-fi od pana režiséra očekávat něco podobně dechberoucího, mrazivého, zároveň myšlenkově silného... Kdežto po skutečně podobném úvodu se přede mnou (stejně jako před hlavním hrdinou) otevřel, s nadsázkou místy až groteskní, podivný absurdní svět s ještě podivnějšími figurky mezi obyvately a ještě absurdnějšími pravidlami, v němž se trestanec z jiné země stává v očích ostatních vítaným hrdinou, všichni se těší na jeho údajně chystaný zločin a za odměnu se mu dostane ceremionálu se slavnostním oběšením. Tento absurdní námět zpracoval Szulkin vcelku povedeným způsobem, dýchá z toho na každém druhém kroku černý humor, tajemně ponurá atmosféra a zároveň hořká příchuť blížícího se završení osudu... jaké překvapení, a svým způsobem i zklamání z naprosto ujetého optimistického závěru, který navíc zcela v mých očích zahodil i veškerý myšlenkový potenciál. Beru-li ovšem Ga, ga – Slávu hrdinům především jako originální žánrovou komedii, jsem nadmíru spokojen. Velice mě bavily i osobité postavičky ztvárněné známými polskými herci Jerzym Stuhrem (ústřední byrokrat), Hernykem Bistou (kazatel) nebo Janem Nowickým (záhadný muž z baru), jehož postavě se během příchodů na scénu dostalo i pěknému stylovému hudebnímu motivu. [80%] ()
Pro mě osobně nejlepší Szulkin, jež se zde dostává až na hranici filmové postmoderny, vytváří velmi zajímavý svět plný nápadů, hluboké myšlenky střídá všudypřítomná ironie a hlavním zdrojem zábavy jsou momenty, kdy se hlavní postava střetává se svobodným výběrem a zároveň jeho nemožností - svoboda je zde jen dokonale naaranžovanou iluzí. Film má i po profesionální stránce skutečně světové parametry, některé scény připomínají trochu Felliniho, jiné mají blíže k Bunuelovi či béčkové produkci a za další by se nestyděl hollywoodský komerční trhák. Ga-ga je úžasným mixem, který má myšlenku a jeho vyprávění přitom nijak nedrhne. Navíc mladičká K. Figura je "so cute" a připomíná Nicole Kidmanovou natolik, až se tají dech. ()
Rozhodne svižnejšie odrozprávané, ako Vojna svetov, vizuálne ma to však nepohltilo svojou apokalyptickou atmosférou tak, ako Obi-Oba. Stále som mal dojem, že som v socialistickom Poľsku počas dlhých zimných večerov. Pochopiteľne treba logiku nechať stranou a sústrediť sa na myšlienky, pretože fikčný svet Ga, Ga proste ako sci-fi nefunguje, ako satira na spoločenské pomery, vyberte si kde a kedy len chcete, však áno. Prepadnutie banky predznamenáva kombináciu násilia a humoru u Tarantina, samotná odmena za splnený čin a najmä pokus o vedecké vysvetlenie priebehu obradu je najvtipnejší moment filmu. ()
Reklama