Režie:
Lasse HallströmScénář:
John IrvingKamera:
Oliver StapletonHudba:
Rachel PortmanHrají:
Tobey Maguire, Charlize Theron, Delroy Lindo, Paul Rudd, Michael Caine, Jane Alexander, Kathy Baker, Erykah Badu, Kieran Culkin, Kate Nelligan, Heavy D (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Píše se rok 1943 a v mainském St. Cloud´s se ředitel sirotčince a gynekolog Wilbur Larch snaží vytvořit co nejlepší prostředí pro opuštěné děti a zároveň jim hledá adoptivní rodiče. Nelegálními potraty pomáhá i ženám v nouzi. Jeho oblíbencem se stane Homer Wells, dvakrát adoptovaný a dvakrát odmítnutý nadaný sirotek. Larch ho učí a dokonce zfalšuje jeho zdravotní stav, aby nemusel do války. Homer dokonale zvládne gynekologickou a porodnickou techniku a stane se Larchovým pomocníkem. Odmítá však dělat potraty nešťastným ženám. Tvrdí, že člověk by měl být na světě rád za všech okolností. Jednoho dne přijede do sirotčince na potrat těhotná Candy Kendallová, kterou doprovází její přítel a vojenský letec Wally Worthington. Homer chce sirotčinec opustit, touží po poznání jiného světa a chtěl by být užitečný. Larch je zklamaný a sirotkům je to líto. Homer odjede s Candy a Wallym do Cape Kenneth, kde Wallyho rodiče vlastní velký jabloňový sad. Rozhodne se, že se připojí k partě námezdních černých česáčů vedených Arthurem Rosem s jeho dcerou Rose Rose. V ubytovně visí pravidla moštárny, o kterých Rose prohlásí, že to nejsou pravidla pro ně, že si udělají svá vlastní. Wally záhy odjíždí bojovat do války. Homer se přátelí s Candy, která v sadu také pracuje. Candy se mu svěří, že nedokáže být dlouho sama. Oba se do sebe brzy zamilují a intimně se sblíží. Mezitím Larch v sirotčinci čelí správní radě, která chce na jeho místo dosadit někoho s moderními názory na porodnictví a pediatrii. Larch zfalšuje Homerův životopis a doporučí ho radě. Zároveň pošle Homerovi svůj lékařský kufřík. Homer však nemyslí na nic jiného než na Candy. Odpoví Larchovi, že je v Cape Kenneth spokojen a že zůstane. Po nějakém čase Homer zjistí, že mladičká dcera černošského předáka Rose je těhotná. Candy se od Rose Rose dozví, že otcem dítěte je její otec předák... (TV Prima)
(více)Videa (1)
Recenze (788)
Naprosto ultimatni dojak, jenze tenhle je tak uzasne natocenej, ze proti tomu clovek nemuze nic rict. Scenar sice neni nikterak komplikovanej, ale dava prostor jak humoru, tak dramatickejm a napinavejm scenam a ani na sekundu diky nemu film nenudi. Film je navic natocenej fakt svizne a zabavne, navic se skvelou hudbou a muze se oprit o paradni herce. Predevsim to je Michael Caine, ale i ostatni jsou paradni. Akorat Tobey ma celou dobu svuj klasickej ospalej noumovitej vyraz a i pri vaznejch scenach se usmiva jak trouba. No a co se tyce uvodu a zaveru v sirotcinci, tak deti jsou fajn, zadny otravny parchanti. Tenhle film mam proste rad, uz jsme ho videl nekolikrat a nemuzu na nem najit zadnou chybu. ()
Člověk je lehce udiven tím, že Irving stvořil podle vlastní sarkastické a naléhavé knihy napohled lyrický film z dob válečných. Ale stačí nahlédnout pod povrch novoanglických vilek, javorových lesů, jabloňových sadů a písčitých pláží a člověk ví, že ho tam čeká leccos včetně tělíček nechtěných dětí. Maguire a Theronová dojímají, ale kreace Michaela Cainea je o pět tříd převyšuje. "Good night, princes of Maine, kings of New England." ()
Film s velice příjemným a poklidným tempem, který nenuceně a přirozeně plyne kupředu a svou poetikou dokáže dojmout mnoho lidí. Poslední dobou jsem podobných snímků asi viděla moc a pokud bych musela vybrat nejlepší, pak rozhodně vyberu Společnost mrtvých básníků. Moštárna rozhodně neurazí, ale mě bohužel ani nezaujme. ()
Nebýt špičkových hereckých výkonů s Michaelem Cainem a Tobeym Maguierem v čele, působila by Pravidla moštárny nejspíš jako obyčejný kalkul, který má z diváka hlavně ždímat emoce a vhánět mu slzy do očí. Nic takového se ale naštěstí nekonalo (a pokud ano, nebylo to příliš okaté) a já mohl v klidu sledovat příběh, který sice byl předvídatelný, ano, ale zároveň byl plný tak uvěřitelných a lidsky se chovajících postav, že si méně než čtyři hvězdy zasloužit nemohl. ()
Galerie (54)
Zajímavosti (16)
- Původně byla režie nabídnuta Janu Svěrákovi, ten ale odmítl. Poté, co film viděl, zalitoval, že tuto nabídku nepřijal. (Specs)
- Tobey Maguire získal hlavní roli poté, co ji jeho nejlepší kamarád Leonardo DiCaprio odmítl. (Streeper)
Ve chvíli, kdy se z filmu stane poezie, kdy se záběry změní ve verše a kdy filmové řemeslo přejde ve skutečné umění, právě v tu chvíli vznikají filmy s úžasnou hloubkou, se schopností pohnout s lidskou duší. Pravidla moštárny tohle dokázala. Lasse Hallström podal mrazivě dojímavou studii o osamělosti, o touze poznávat a pomáhat lidem. Nikdy jsem novelu Johna Irvinga nečetl, ale přesto jsem měl pocit, jako by místo záběrů přede mnou někdo obracel listy knížky. První fáze filmu, pohled do dětského domova, na ty osamělé dětské duše za skly smutného místa. Smutného, ale přesto plného naděje a očekávání, že jednou přijde někdo, kdo si je odvede a budou mít rodinu. Už nebudou spát v jednom pokoji na skromných postýlkách a už nebudou muset utrápeně sledovat s ručičkama vzepřenýma na okenním parapetu, jak na ně zase nedošla řada. Jak měl štěstí někdo jiný. Michael Caine, v roli doktora, který se pasoval do role "otce" všech těch smutných dušiček, jež se rozhodl jim to, že nebyly pro jejich matky tím pravým, že je opustili a nechali jejich duše bloudit po nekonečných pláních osamění, právě on podává skvělý výkon, po právu oceněný Oscarem. Ta jeho otcovská láska, to uvnitř se pak spojilo s jedním z těch dětí, s tím, který byl pro něj výjimečným, kterého přesto nikdo nechtěl. S Tobey Maguirem, jehož postava Homera je příkladem čistého srdce, srdce s touhou pomáhat, být oporou. Skromnost a lehká naivita je mu zde vlastní, každý výraz tváře je naprosto upřímný a herectví posouvá za hranici běžného hereckého řemesla. Jeho kroky pak diváka přenášejí do druhé fáze filmu. Touha po poznání světa, touha po poznání dosud nepoznaných citů. Změna místa, kde žijete a berete ho jako svůj domov i kdy sirotčinec tím pravím domovem není. Poprvé pohlédnete vstříc nepoznanému, do vln oceánu, který byl jen vaším snem, takovou skromnou představou ze stránek knížek, jenž každý večer někdo v tichu místnosti obracel a z nichž předčítal spousty příběhů. A ta slova pak dostávají svůj význam, to pravé kouzlo. Charlize Theron nijak ve svém umění za Cainem a Maguirem nezaostává, naopak se jim zcela vyrovnává. Dává tak skromnému chlapci poznat to, co zatím bylo pouze v jeho představách. A pak už se dostáváte do finále, třetí fáze, kdy sen zase naráží na krutou realitu všedních dnů. Kdy se znovu vracíte na pevnou zem a srovnáváte se s tím, co život nabízí. Lasse je pan vypravěč, každý záběr má svou nezaměnitelnou hloubku, každá scéna působí na divákovu duši. Vše ještě podtrhuje něžná, ale zároveň tak smutná hudba, která obzvlášť na začátku filmu jako nit navléká slzičky opuštěných dětí. "Člověk kráčí světem, aby se jednou vrátil tam, kde udělal ty krůčky první." Tahle moje myšlenka asi nejlépe shrnuje celý můj nadfilmový zážitek. Hledejte hloubku, tam kde se hloubka hledat dá, v příběhu, který svou příběhovostí přerůstá meze plátna nebo obrazovky. I když oči jsou prázdné, srdce nikdy prázdná nebudou, mají své sny a svá přání, které když se vyplní, ty smutné pohledy dostanou zpátky svojí jiskru, Tu jiskru naděje. Pravidla moštárny takovou jiskřičku vykřesávají. () (méně) (více)