Režie:
Patricia MazuyKamera:
Thomas MauchHudba:
John CaleHrají:
Isabelle Huppert, Jean-Pierre Kalfon, Jean-François Balmer, Nina Meurisse, Morgane Moré, Jérémie Renier, Simon Reggiani, Xavier Maly, Claude Le Pape (více)Obsahy(1)
Francie roku 1686: Madame de Maintenon, metresa Ludvíka XIV., obnoví internátní školu Saint-Cyr. Mají se zde vzdělávat a vychovávat děvčata ze zchudlých šlechtických rodin, mezi nimi i dvě nerozlučné přítelkyně, Anne a Lucie. Jednou si nechá Madame Maintenon napsat od básníka Racina drama, které sehrají dívky před královským dvorem. Uvedené představení však má pochybný úspěch: dvořanům se líbí půvaby dívek mnohem víc než literární kvality hry. Je tedy třeba upevnit řád a morálku ve škole. Ale některé dívky mají v sobě svobodného ducha, kterého nespoutají zdi internátu. V roli madame de Maintenon se objeví francouzská herečka tisíce tváří Isabelle Huppertová. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (13)
Děj filmu mě chytil hned na začátku a nepustil až do konce, i když konec byl pro mě zklamáním. Velká idea madame de Maintenon vychovat z prostých dívek dámy hodné vznešené společnosti se zvrtne ve chvíli, kdy dívky debutují u francouzského dvora svým divadelním představením. Madame si všimne, že je na dívky pohlíženo jako na čerstvé zboží, a proto se rozhodne upevnit v nich morálku náboženským šílením. V tomto okamžiku se zvrtne i celý děj filmu a snad i jeho žánr a kromě toho, že si dívky uvědomí, že prvotní idea školy se vytratila, se až do konce filmu nic extra neděje (jen náboženský šílení, jeptišky a sebepoškozování). Přesto doporučuji – něco mě přinutilo dokoukat to s otázkou „jak tohle může skončit?“ (bude z blondýnky jeptiška nebo se spolu s brunetkou vzepře a uteče?.. bohužel ani jedno). ()
Já kvituji už jen to, že se někdo ve filmu odváží zpracovávat tak nudné téma, jakým projevování vkusu a osobní úrovně je. Vlastně mám dojem, že se jedná o výsostně literární téma, a v tomto filmu bohužel postrádám jistou estetickou přidanou hodnotu. Váha sdělení však vychází z něčeho dodnes aktuálního - dobře to vystihla Cherita: "svobodná vůle vštěpovaná násilím přestává být svobodná" - že je více než potřebné o něčem podobném hovořit. Myšlenky ohledně změn ve vzdělávání jsou dnes nesmírně palčivé (nebo určitě brzy budou). Zde vykreslený děj totiž podle mě kopíruje náš současný trend. V Saint-Cyr se milenka krále rozhodne na základě svých zkušeností vzdělávat mladé dámy tak, aby neopakovaly její chyby, nicméně si neuvědomuje limity takového předávání zkušeností a limity samotné společnosti. Nejde totiž ani tak o předávání informací, jako o přenos pocitů, dojmů a celkově životního stylu. Na začátku k výchově přistupuje velmi svobodně, nicméně se necítí být s výsledkem spokojená. Místo aby její svěřenkyně vystupovaly jako sebevědomé a soběstačné emancipované bytosti, směřují ke konformitě svých předem připravených společenských rolí. A utvrzuje je v tom i patriarchální prostředí. Reakcí paní de Maintenon je jakýsi protiútok fanatickým katolictvím. Nejenže se tím likviduje osobitost každé z dívek, ale nesvoboda postupně přerůstá v teror a výchova v manipulaci. Z podnětného, příjemného prostředí, které vytvořila žena s vkusem, společenským vlivem a mocí, se stává dusivý klášter postižený strachem stárnoucí hříšnice. ()
Poněkud rozvleklé drama o ženě, která nepochopila, že svobodná vůle vštěpovaná násilím přestává být svobodná. Když pominu fakt, že díky oficiálnímu textu distributora jsem čekala něco úplně jiného, tak to nakonec nebylo tak zlé. Konkrétně herecké obsazení se velmi povedlo. Vyzdvihovat Isabelle Huppert je zbytečné, kdo už ji někdy viděl, ten ví. Mě ale mnohem víc zaujala ta bruneta v hlavní roli dívky, která se jako jedna z mála odváží vzepřít se nezdravému vlivu internátní výchovy. Myslím, že právě její fascinující tvář, společně s tou experimentální hudbou, si budu z celého filmu pamatovat nejvíc. ()
Ukázka toho, že i když vybrakujete kostymérnu a pronajmete zámek, neznamená to, že natočíte slušný film. Mám pocit, že autoři viděli Trhliny, zezelenali závistí a tak nechali vypučet neduživé napodobenině, která by místo filmového plátna potřebovala panáka pesticidu. Je to takový autenticky špinavý historický film. O dokonalosti tu žvaní hodně nedokonalé exempláře, příběh je vybledlý a místy plesnivý a film jako celek působí jako něco, co léta přežívalo v zásuvce prastarého sekretáře kdesi ve vlhkém sklepě, bohužel to někdo našel a teď s tím mává, jakoby šlo o konečně pravou deklaraci nezávislosti. Ztráta času, zajděte si radši na prohlídku Kokořínu. ()
Film měl skvělý rozjezd, velmi zajímavé téma, které se rozvíjelo tak do polovičky filmu. Pořád jsem čekala, jak to dopadne, co bude s dívkami, jak je ovlivní výchova v internátní škole, jak se začlení do normálního života, jestli se vrátí domů nebo jejich cesta díky této výchově se bude ubírat úplně jiným směrem a zatím nic.... ()
Reklama