Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Sherwan Haji, Sakari Kuosmanen, Tommi Korpela, Janne Hyytiäinen, Ilkka Koivula, Kaija Pakarinen, Nuppu Koivu, Tuomari Nurmio, Ville Virtanen, Sulevi Peltola (více)Obsahy(1)
Stárnoucí podomní obchodník s košilemi Wikström dělá velké rozhodnutí: opustit svoji ženu alkoholičku i uvadající živnost. Po epizodní kariéře pokerového hráče zakoupí nevýdělečnou restauraci na zapomenutém helsinském dvorku. Brzy se ukáže, že nepřístupná slupka málomluvného hrdiny skrývá veliké srdce – to když Wikström nabídne práci o poznání mladšímu muži, který se dílem osudu nachází ve zdánlivě bezvýchodné situaci. Jak bývá u filmů Akiho Kaurismäkiho zvykem, lidskost, přátelství a smysl pro humor probleskují ponurostí a dodávají této hořkosladké komedii příchuť optimismu. (Aerofilms)
(více)Videa (6)
Recenze (114)
„A věřím, že velitel bude chtít vidět také únikové cesty.” „Naši zákazníci chtějí jen zřídka unikat, když už se dostali dovnitř.” - „Moc chytrá fenka. Naučil jsem ji arabsky a ona se obrátila na islám. Řekla, že je to zajímavější než buddhismus. Zítra hodlá obklíčit Budapešť a Bělehrad.” - „Kolik to hodí?” „Nic moc.” „Litr. A udělám týpkovi historii od vylodění v Normandii.” „Tak starý není.” „Stejná cena, i kdyby se narodil zejtra.” - „Poslyš... Zamiloval jsem se do Finska. Ale pokud bys věděl, jak se odsud dostat, byl bych ti moc vděčný.” +++ Zbožňuju ten chytrej humor a trochu temnou poetiku Kaurismäkiho filmů. Druhá strana naděje je dalším skvělým zářezem v Akiho tvorbě. V podstatě jde opět o příběhy lidí žijících na okraji společnosti, ale podané s takovou lehkostí a nadhledem, že po zkouknutí snímku prostě nejde mít špatnou náladu. (85%) ()
Některé dialogy, situace a vtipy opravdu fungují. Hudba skvělá. I když... Objevuje se zde zkreslený a nerealistický pohled na současné migranty, kteří se objevují ve filmech jen v určitých stereotypech ( převaděč pracuje zadarmo, protože za takovéhle věci peníze nebere. Jedna z hlavních postav, migrant, do Finska nechtěl, jen se tam ocitl omylem, protože usnul na lodi v přístavu, když prchal před neonacisty. V uprchlických táborech panuje pochopení, přátelství a nedochází tam ke konfliktům, kdežto na ulici ve Finsku není s místními obyvateli bezpečno). Naštěstí se najde hodný majitel restaurace, který uprchlíku toužícímu pracovat sežene zaměstnání. Dál pokračovat nebudu. Opravdu nic ve zlém. Jen jsem zvědavá, jestli někdy bude natočený i film z trochu jiného hlediska. Všichni víme, že existují lidé hodní, ale i ti méně nevinní. Nemělo by se točit o všech osobnostech? - Naštěstí je ve filmu dosti nadsázek, zvláštních postaviček, absurdit a úmyslného přehánění. ()
V jistém smyslu se dá určitě říct, že je to "starý dobrý" Kaurismäki, nicméně k jistému kvalitativnímu ústupu zde podle mě již došlo, a to nejenom proto, že námět nápadně připomíná režisérův předchozí snímek Le Havre, jen s poněkud jinými kulisami. Třeba ta sekvence s proměnou na sushi restauraci mi přišla vyloženě nevtipná, byť je to asi otázka subjektivního dojmu. Nesedl mi moc ani ten relativně otevřený konec, který obecně vždy považuji za zločin na divákovi. Jinak to ale bylo velmi příjemné (znovu)shledání se vším, co mám na tvorbě tohoto filmaře rád, a hodně mě to bavilo. Kapitola sama pro sebe je potom dokonalý soundtrack. Určitě bych si přál, aby to nebyl Kaurismäkiho poslední film. ()
Čo my na tomto filme vlastne vadilo? Veď dialógy boli skvelé, párkrát som sa schuti zasmiala... Všetky postavy sympatické, priateľské.. Asi mi vadilo to "o dobrých ľuďoch". Až na náckov, ktorí sa dva razy objavia, všetci sú až príliš dobrí. Kontrola v podniku dopadne dobre, Wikströmova manželka prestane piť, aj toho psa nakoniec nevyhodia z reštaurácie... A príliš otvorený koniec, ako keby sa nečakane pretrhol filmový pás. ()
Většina režisérských velikánů, kteří byli na vrcholu dejme tomu v 90. letech, mají v dnešní době problém udržet svůj vlastní unikátní rukopis, ať už se jedná o specifickou filmovou řeč, anebo (a to především) o vizuální estetiku. Problémem může být jejich vlastní umělecký vývoj, já vidím jako důležitý bod a zásadní problém v přechodu do digitálního prostředí. Ať už je vývoj techniky jakýkoliv, a i když třeba ještě dneska točíte na surovinu, málokdy má pak daný snímek ten pravý filmový look a feeling, ten pravý rukopis minulých dekád, kdy filmy byly mnohem filmovější, než jsou dnes. Celým tím okázalým shrnutím se dostávám k tomu, jak moc jsem byl nadšen, když jsem zjistil, že i v roce 2017 dokáže Kaurismäki natočit film, který je (v tom nejlepším smyslu slova) prostě dalším v řadě, a který v sobě nese všechny ty specifické prvky rukopisu, jež ho zdobí od samotného počátku. Policie sice má na stole notebooky, ale stejně pořád píše na stroji a má starý dobrý ciferníkový telefon a vám přijde, že takhle to prostě má být. Stále se v Kaurismäkiho filmu skoro nemluví, stále je vše dokonale mile prkenné, stále tam jsou ty natolik specifické polodetaily na obličeje postav stojící ve zcela specifickém druhu nasvícení. Kaurismäki má občas tendenci vyskočit z té zdánlivé emoční plochosti a začne posouvat svůj absurdní humor do trochu šílenější roviny. Já dávám přednost těm jeho filmům, kdy se tomu v podstatě zcela vyhýbá a celý děj tak proběhne v té suchohumorné rovině. Proto i u Druhé strany naděje bych měl k několika místům určité výhrady, nemění to ale nic na tom, že jsem si to celé opravdu užíval s pocitem neskutečně příjemného staromilství. 7/10 ()
Galerie (33)
Photo © B-Plan Distribution
![Druhá strana naděje - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/613/161613217_5855d3.jpg)
Zajímavosti (2)
- Film je věnován Peteru von Bagh, finskému filmovému historikovi a režisérovi. (sator)
- Wikström (Sakari Kuosmanen) jezdí ve voze Checker Marathon sedan vyráběném v letech 1961–1982 firmou Checker Motors Corporation. Jedná se o ikonický vůz, protože byl používán v mnoha městech USA jako taxi. (sator)
Reklama