Režie:
Juraj HerzScénář:
Jindřich ŠvehlaKamera:
Dodo ŠimončičHudba:
Karel MarešHrají:
Josef Laufer, Jitka Molavcová, Miloš Kopecký, Věra Křesadlová, Petr Čepek, Petr Novák, Václav Štekl, Josef Dvořák, Michal Herz, Petra Janů, Jiří Datel Novotný, Eva Brožková, Vlasta Kahovcová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Muzikál o středověkém dobyvateli ženských srdcí. Na středověký hrad samolibého rytíře (Miloš Kopecký), obklopeného patolízalskými poddanými a milostnicemi, přijíždí toulavý trubadúr a bouřlivák Engelbert (Josef Laufer) se svou loutnou. Chlubí se, že pozná se zavřenýma očima podle vůně vlasů dívku, co s ní při loňské návštěvě strávil noc. Zkouška proběhne, hradní pán nechá „testovat“ i vlastní ženu (Jitka Molavcová-dvojrole hradní paní a děvečky z kuchyně) a trubadúr ji pozná. Ale ctí její pověst a raději sázku a s ní i svou loutnu prohraje. Engelbert však rozvrátí ustálené pořádky hradní společnosti. Ve verších objeví malodušným velikost, nesvobodným svobodu, utlačovaným ženám lásku. Po střetnutí s hradním pánem znovu odchází, zanechávaje za sebou svobodu a lásku v srdcích lidí. V postavě hradního šaška vystupuje Petr Čepek, v roli sluhy Jonatána Josef Dvořák. (Česká televize)
(více)Recenze (21)
Překvapilo mně, že takovou středověkou hříčku má na svědomí Juraj Herz. Od něj jsem zvyklá na něco trochu jiného. Přišlo mi, že na něj je to až moc rozverné. Musím říct, že mně stejně v dobrém překvapila i Jitka Molavcová v dvojroli holky z kuchyně a budoucí zámecké paní. Je to jednoduchý příběh. Vlastně se všechno seběhlo během jediného dne. Nedivím se, že moje maminka po Josef Lauferovi šílela. Já tyto středověké hippies můžu a to dost. Škoda, že je tohle dílko lehce pozapomenuté. Odprášit a pustit do světa. ()
Film se zajímavým příběhem i pěknými písníčkami. Závěrečná scéna filmu je více než povedená - mnich se ptá toulavého Engelberga: tak co si koupíš za ty peníze? A Engelberg mu odpovídá písní: Koupím si boty na další cestu, koupím si mračna nad hlavou, z pavučin šije mi vítr vestu, šat pro moji duši toulavou... Krásná píseň o volnosti a tuláctví. ()
U hudby by se nikdy nemělo říkat nikdy a možná to platí všeobecně. Sám jsem už mockrát vstoupil v úžasu a s pokorou do vod, u kterých jsem dříve tvrdil, že je vždy obejdu obloukem. Většinou za to mohl malý rozhled a nezkušenost mládí. Pepík Laufer byl pro mně ikona sedmdesátých a osmdesátých let. Frajírek s doutníkem, který si i v komunismu hrál na cosi víc. Znal jsem od něj hlavně tu jeho hymnu kamioňáků. V devadesátkách pak jeho postava u mne dostala ještě tvrdší zásah po poslechu písně Díky vám statečný rozvědčíku. Tím u mne skončil. Když pak byly v Plzni první Slavnosti svobody a Honza Vyčítal se dozvěděl, že tam má Laufer jet také, zavolal mu a řekl prý: Pepíku, hele...sem fakt nejezdi... No, nedivím se. Jenže přešel čas a já se trochu ponořil nasycen předokupačním bigbeatem do naší pop music přelomu šedesátek a sedmdesátek. A zase jsem na Laufera narazil. A to jako na velmi talentovaného zpěváka i tanečníka s poděděným francouzským šarmem. Už od prvopočátků bylo vidět, že se odlišuje od našich tehdejších celebrit. Dnes jej velmi uznávám a proto mne velmi zaujal tento muzikál. Už jsem to tu psal vícekrát. Pod pojmem muzikál se dnes předvádí lecos a kdejaká socialistická zombie je chrlí jak na běžícím pásu. Těmi opovrhuji. Ale pak tu jsou kousky co stojí za vidění a toto je jeden z nich. Středověký muzikál - tak to stojí v titulcích. Já bych řekl starší brácha Noci na Karlštejně a nazval bych to Svadbou na Kosti. Ano točí se to na hradě, ano je tam snaha aby to bylo dobové, ale se středověkem to nemá společného nic a už vůbec ne písně a hudba. Laufer tam běhá v čemsi co pčipomíná punčocháče přepásené koženými slipami s obrovskou sponou. Miloš Kopecký má zase zrcátkové legíny, které by v osmdesátkách z nejednoho majitele udělaly krále discoparketu. Jinak to ale nebylo tak zlé a na hradních interiérech, dubových stolech osvícených svícemi, s pečeněmi a kalichy vína není zas co zkazit. Písně byly opravdu krásné a i sama zápletka. Celý muzikál se mluví ve verších což mu dává punc starobylosti. Škoda, že to nebylo v barvě. Nikdy jsem nemusel J. Molavcouvou. Tady si střihla dvojroli a byla zde opravdu krásná. Písničky jsou poplatné sedmdesátkám a i když v nich nechybí loutna, harfa a flétny, řádí se v nich na bicí, baskytary a to zhusta. Chvilkami jsem měl dokonce pocit, že ve vladařově komnatě zpívá dav : "Ááá, ááá, ááá, ááá! Ani pustý krok, Zolchar, Nána, Vlkop, Sex, červi se rozlezou, bič boží, bič boží, bič boží je vyžene! :-). Ne vážně, nezpívat Molavcová a grupa ve svých volných šatech a košilích se vztaženýma rukama vzhůru v gotické cimře, ale někde na pláži s pomalovaným VW Camperem za zády, je iluze hippies dokonalá. Od hororového zádumčivého Herze dost zajímavý počin! Dávám za 4 přivonění k vlasům dam. * * * * ()
Příšerně unylé popíkové písničky, které ani příliš nekorelují s dějem, sázka, která nedává sebemenší smysl, blbý příběh, podivně hrající Josef Dvořák, zbytečná dvojrole, nemající žádný význam a nic moc Josef Laufer. Nebylo na tom asi vůbec nic dobrého a je velmi dobře, že to zcela zapadlo. Zlatá Noc na Karlštejně a to jsem ji nikdy rád neměl. Prosím Českou Televizi, aby to už nikdy neopakovala. ()
Je to běs, je to běs, chce se zvolat s klasikem. Aneb Juraj Herz si vyzkoušel také muzikál a v některých okamžicích to opravdu stojí za to. Zvláště pak ti „hippies“ v čeledníku; nebo nejméně šaškovský ze všech šašků v podobě Petra Čepka; nebo náhle se zjevivší nohsled Petr Novák. A mimochodem, ježto Karlštejn si zabrala barevná a královská společnost, zde hraje Kost a Křivoklát. ()
Galerie (4)
Zajímavosti (3)
- První verzi filmu vedení ČST neschválilo z důvodu drastických scén. Došlo na stříhání, všechno, co bylo jen trochu zajímavé, muselo jít pryč. Ale ani to nestačilo: náměstkyně ústředního ředitele ČST Milena Balašová vydala zákaz spolupráce televize s režisérem Herzem, který trval 14 let. (raininface)
- Texty k písním napsal Viktor Dusil. (sator)
- Natáčelo se na hradech Kost a Křivoklát. (M.B)
Reklama