Režie:
David FrankelScénář:
Allan LoebKamera:
Maryse AlbertiHudba:
Theodore ShapiroHrají:
Will Smith, Edward Norton, Kate Winslet, Michael Peña, Helen Mirren, Naomie Harris, Keira Knightley, Jacob Latimore, Ann Dowd, Liza Colón-Zayas, Natalie Gold (více)VOD (3)
Obsahy(1)
V době, kdy úspěšný vedoucí pracovník newyorské reklamní agentury (Will Smith) prožívá hlubokou osobní tragédii a zcela se stahuje do ústraní, jeho kolegové vymyslí drastický plán, jehož cílem je přinutit ho překvapivým a hluboce lidským způsobem se vyrovnat se svým žalem. (Freeman Ent.)
Recenze (378)
Ždímačka na slzy. Will Smith ty utrápeny chlápky co všecko ztratili umí: ()
Co na tento film říci? Prostě a jednoznačně, pecka! Snímek Davida Frankela si mě získal a nejen díky slavným a úspěšným hercům, kteří ve filmech hrají, ale díky silnému příběhu. Je zde vidět jak smrt mladé holčičky zasáhne život mnoha dospělých lidí. Nejvíce mě ale dojal konec příběhu, který byl velmi silný a nečekaný. U toho ukápla slza. Víc takových filmů prosím. ()
Pro krásné rodiče smrt krásné dcery zrovna nevypadá jako Collateral Beauty: Druhá šance, ale v krásném New Yorku, s pomocí času, lásky a krásných přátel, by být mohla, mini Allan Loeb a všemi krásnými slzavými triky o tom přesvědčuje i krásné publikum. Rodiče přesvědčí, jak se o tom publikum na vlastní oči přesvědčí. P.S. To jsou řádky o příběhu, ne o filmu z něj. https://www.macguffin.cz/ ()
Film o různých podobách ztráty cca 6 letého dítěte. Howardovi zemře dcera ale není s to se tomu jakkoli postavit, jen totální rezignací, čímž ohrožuje firmu jíém dominantně vlastněnou. Whit po rozvodu hledá a často ztrácí vztah s dcerou žijící pod protekcí matky. Claire marně usiluje o mateřství (početí). Simon přichází o své dítě svou brzkou smrtí. Najmuté tří herců (Smrt, Čas a Láska) hodlají přátelé a spolupracovníci Howardovi pomoci, fingovat svět a v něm mystické figury, aby jej, ale i sebe (metaforováno firmou) zachránili. ()
Ten biják má vlastně velmi hezkou hlavní linku, hvězdné obsazení je tu vidět v každé scéně. Dramatické úkoly jsou chytře rozdělené. Maličký dotyk tajemna taky potěší. Jenže kdo si proboha může myslet, že se dá 97 (!) minut hrát na depresivní strunu? Do čtvrt hodiny minut je ze smutku jenom patos a většina výrazů tváří by se dala napříč filmem volně zaměňovat a nikdo by nepoznal rozdíl. Ale největší průser je ten hudební podkres. Hodil by se k marketingové prezentaci zařízení paliativní péče nebo biofarmy. Hlavně kvůli tomu digitálnímu hudebnímu plevelu jsem ten film nedal najednou. ()
Silný příběh. Závěr úplně nečekaný. ()
Neskutečně patetická záležitost, to s těmi videi kolosální blbost, ale přesto přivírám obě oči a hodnotím kladně. Film má zajímavou myšlenku, celkově příjemné obsazení a vynikajícího Willa. Emoce fungují a v plejádě dnešních rádoby dramat jde určitě o nadprůměr. ()
Reklama