Režie:
Werner HerzogScénář:
Werner HerzogKamera:
Jörg Schmidt-ReitweinHudba:
Popol VuhHrají:
Klaus Kinski, Isabelle Adjani, Bruno Ganz, Roland Topor, Walter Ladengast, Jacques Dufilho, Attila Árpa, Clemens Scheitz, Werner Herzog, Jan Groth (více)Obsahy(1)
Úředník jedné realitní kanceláře Jonathan Harker (Bruno Ganz) dostává za úkol zprostředkovat prodej nemovitosti. Kupcem má být nějaký hrabě Dracula (Klaus Kinski), který žije na svém sídle v Karpatských horách. Mladý muž se proto se smlouvou v kapse vydává na dalekou cestu za uzavřením obchodu. Po příchodu na zámek ho zarazí podivné chování hraběte. Již první noc zjišťuje, co se za tímto neobvyklým chováním skrývá... (caligari)
(více)Videa (1)
Recenze (231)
Snad jediné, co tomu chybí je trochu expresivnější výprava. Herzog nám předkládá celkem realistický svět, ale murnauovského upíra. Trochu víc si vyhrát s vizuálnem a bylo by to úplně dokonalé. Na druhou stranu právě v civilnosti, která Kinského obklopuje, se skrývá jakýsi charakteristický rys všech Herzogových filmů, které jsem měl možnost vidět. Režisér nás neomračuje vizuálně silnými scénami, ale buduje atmosféru všemi dostupnými prostředky - hudbou, plíživou kamerou i hereckými výkony. Ode všeho trochu, velmi poctivě, ale skromně. Herzog není doslovný ve zvoleném žánru. Naopak, využívá jen prvky, které se mu líbí, a pocitově je komponuje v další herzogovský příběh o muži s osamělým cílem. ()
Smútok a duševné trýznenie hlavnej postavy v podobe výborného K. Kinského, uhrančivá, tajomne krásna, neprekuknuteľná Isabelle Adjani a tragikomická postavička Bruna Ganza, skrátka skvelá pocta hororovej draculskej klasike F.W. Murnaua. 80/100 Videné v rámci Season Challenge Tour. ()
Jakkoliv se hlavně z první části filmu zdá, že jde jen o pouhý barevný remake slavné Murnauovi verze, opak je pravdou. Už první, chorály podkreslené, záběry mexických mumií jsou velmi znepokojující, a to pravý duch gotických románů teprve přijde. Hlavními plusovými body jsou klasicky výborná atmosféra, podmíněná hypnotickou hudbou a silně estetizujícími táhlými obrazy. Je obsažena ve většině scén – ať už jsou to zlověstné záběry přírody, Jonathanovo vyzvednutí pohřebním vozem místo kočárem, hejna krys nebo velmi působivá dekadence předapokalyptického veselí obyvatel Wismarcu. Na kom ale celý film stojí je Kalus Kinski s jeho smutnýma očima. Hlavní postavu i přes silné líčení polidšťuje, a tak ho přibližuje divákovi. Jeho únava prázdnotou staletí je odzbrojující, zdá se, že víc než po lásce touží po smrti, která rozhodně není to nejhorší a už vůbec ne nejjistější. Přidejme erotizující napětí mezi Kinskim a Adjani, děsivě otevřený konec, a expresionistický předchůdce si může jít házet stíny jinam. ()
Projekt 100 nám tento rok dal výbornou příležitost shlédnout jak Murnauův originál, tak Herzogovu předělávku Upíra z Nosferatu. Abych řekl pravdu tak na podobné experimenty moc nejsem, do kina jsem tedy vcházel s nedůvěrou, mírně zředěnou faktem, že Herzoga docela žeru. To co mi bylo podáno byla velmi zajímavá, vcelku originální a slušně poskládaná pohádka pro dospělé s atmosférou federativního koprodukčního seriálu Teta (berte s rezervou). Nezní to vábně, ale večer jsem si dobře užil a nechce se mi ani moc srovnávat s černobílou původní verzí. Největším problémem Herzogova filmu je posun hlavní postavy z temného přízraku na vybledlý, vyzáblý raneček neštěstí, který hrůzu nenažene a spíše je radno jej politovat. Co mi chybí možná ještě trochu víc je původní psychedelický nádech (filtry, zrychlené záběry, sugestivní snové scény), který mě u originálu dostal, tady je vše pomalejší, mdlejší, bezkrevnější (ne že by to bylo zase tak špatně, ale já to mám radši tak jak to bylo, protože z toho přímo mrazilo...) Zůstala tedy kostra příběhu s výbornou ale jinou atmosférou, slušnými hereckými výkony (i když Bruno je prostě anděl a andělem zůstane) a několika velmi povedenými originálními přídavky (SPOUSTA krys, morem nakažení, slavící své poslední dny opuletní hostinou, rumunští cikáni apod...) Tedy tak, film je to zajímavý, ve srovnání s originálem mi neobstál, Herzog ale přesto určitě nešlápl vedle - minimálně stojí za shlédnutí. 7,5/10 PS: upozornil bych ještě na geniální hudbu od Popol Vuh ()
Galerie (123)
Zajímavosti (17)
- Oproti původnímu filmu z roku 1922 bylo změněno finále i jeho vítěz. (Kamkon)
- Zpomalené záběry letícího netopýra byly zapůjčeny z přírodovědného dokumentu. (HellFire)
- Werner Herzog obsadil Rolanda Topora do role Renfielda poté, co jej viděl ve francouzské televizní show. (HellFire)
Upír Nosferatu – Fantom noci je především poctou expresionistické klasice "Nosferatu - symfonie hrůzy" z roku 1922, pěkný odkaz - noční pohled na siluetu hradu Strečno je v podstatě totožný s originálem. Francouzsko-německé zinscenování příběhu Draculy založený na románu Brama Stokera je vizuální a narativní potěšení v každém slova smyslu. I tentokrát se natáčelo v Československu a hrad Pernštejn pomohl k výborné gotické atmosféře. Kinski byl démon i v civilu, prohlašoval o sobě, že je Nosferatu a během natáčení se prý choval jako šílenec a napadal filmový štáb. Lepšího fantoma než svého dvorního herce nemohl Herzog najít a výborná je i Isabelle Adjani.______ Atˇ už se rozhodnete pro sledování této „tribute to verze“ nebo pro Murnaův originál s ještě démoničtějším hrabětem Orlockem, nebude od věci seznámit se s varovným zamyšlením co by mohlo následovat po zhlédnutí filmu, když je člověk abych tak řekl nepřipraven: tedy vězte, sedíte v křesle před televizí, vstřebáváte dojmy z filmu, ten Kinski byl opravdu hrůzostrašný, jeho děsivý výraz z mysli jen tak nevymažete. Je krátce před půlnocí, všude tma tmoucí. Ozve se houkání sovy. Výhled z okna na blízký les a hradní zříceninu na nedalekém kopci se vám najednou nezdá tak romantický jako obvykle a co to blikající světlo v hradním okně?_____ Vlastně se ptáte sami sebe proč jste si nešli zatopit hned zvečera a nechali to až na tedˇ po tak hrůzné podívané. Představujete si jaký šílenec mohl vniknout tím nadzemním větracím okénkem do sklepa, jaké monstrum se může v těch podzemních prostorách skrývat. Co to vlastně říkali ve zprávách na Nově? Vždyt´ to by se klidně mohlo stát i ve vaší vesnici! A proč máte tak velký dům? Z druhého patra sejít do prvního, do přízemí a po schodech dolů do sklepa a pak ještě úzkou tmavou klesající chodbičkou až ke kotli na tuhá paliva? Ne, je to daleko, nepůjdete, máte přece v pokoji krásných 14°C. Proč jste vlastně zůstali v této hrozné barabizně sami, když vás vaše drahá polovička přemlouvala abyste s ní(m) navštívili tchýni. Proč jste vlastně nejeli za tou dobrou milou ženou, která vás má tak ráda? Co to bylo za idiotský nápad pouštět si nějaký francouzský horor, místo toho abyste se jako všichni normální lidé podívali raději po páté na neškodného amerického Forresta Gumpa?_____Je neuvěřitelné ticho, slyšíte červotoče chroupajícího váš půdní trám. Půlnoc. Dyng dong! Ohromné rány se ozvaly z přízemí, krve by se ve vás nedořezal – budˇme přesní: „krve by z vás nevysál“. Úleva přichází po chvilce – ty stojací kyvadlovky co tak krásně odbíjely každou hodinu, musí hned zítra z domu pryč. Bude-li pro mne nějaké zítra, já malověrný(á), mrazivá myšlenka. Z lesa se zase ozve naléhavé houkání sovy. A zrovna těch pár vteřin po půlnoci když už jste si říkali, že si vezmete diazepam a zároveň seberete poslední zbytky odvahy a přec jen přitopíte, ozvou se hned nad vámi na půdě zřetelné kroky, tohle přece není kuna! … Jsou takové noci, jsou a né že ne….. Produkce: Werner Herzog Filmproduktion () (méně) (více)