Režie:
Krzysztof KieślowskiKamera:
Witold AdamekHudba:
Zbigniew PreisnerHrají:
Grażyna Szapołowska, Olaf Lubaszenko, Stefania Iwińska, Piotr Machalica, Artur Barciś, Jan Piechociński, Hanna Chojnacka, Stanisław Gawlik (více)Obsahy(1)
Rozšírená verzia šiesteho dielu televízneho projektu Dekalóg režiséra Krzysztofa Kieslowskeho je meditáciou o dvoch podobách lásky: zmyselnej a telesnej túžby a platonického metafyzického citu. Devätnásťročný Tomek sleduje ďalekohľadom atraktívnu tridsiatničku Magdu, ktorá býva na sídlisku v dome oproti. Napriek tomu, že na nedostatok záujmu mužov sa nemôže sťažovať, chýbajú jej hlbšie citové väzby. Platonicky zamilovaný Tomek ju špehuje pri dennej rutine aj pri častých návštevách náhodných mužských známostí. Až kontakt s Tomekom otvorí Magde oči a naučí ju prostej ľudskej nehe. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (171)
Naprostý minimalismus prostředí a prostředků, maximální využití. Důkaz toho, jak lze v šedivém prostředí sídlištních paneláků vytvořit příběh s takovou sílou a hloubkou. Jeden z vrcholů filmového umění. ()
Kieslowski umělecky zpracoval jeden z typických patopsychologických případů. Kluk z dětského domova i ve svých devatenácti letech podvědomě hledá maminku, hledá teplo a bezpečí mateřské lásky. Jenže Magda není jeho maminka a tak když dojde na TO... Až potud je to klasický stalking. Relativizace spočívá v tom, že Magda si nakonec přes Tomka a jeho dalekohled uvědomí prázdnotu svého života. Ač je film pro diváka velice emočně náročný, ač je skvěle a citlivě natočen, nemělo by se při jeho sledování zapomenout, že Tomek je duševně nemocný člověk (a proto vychází dobře se svou bytnou). ()
Je krátký ... ale vypráví o LÁSCE ? Možná je spíš zjitřeným poetickým příběhem o POTŘEBĚ lásky - nebo jakéhokoli blízkého vztahu ... o závislosti ... a o strachu ze samoty ... jako když se předčasně zestárlá žena bojí usínat, pokud je vedlejší pokoj prázdný. V chování všech protagonistů lze najít určité chorobné znaky - ale co je vlastně měřítkem normálnosti ? Na každý pád se jedná o velice zraňující a traumatizující historku - o iluzi lásky, která ubližuje jak objektu své touhy ... tak i sama sobě. Na mě působila dosti depresivně - možná víc, nežli zamýšlela. ()
Nebudu nic zastírat, v tom devatenáctiletém plachém chlapci jsem se od jeho prvního sáhnutí na dalekohled poznal. ()
Veľmi som Magde to precitnutie neverila. Čo je láska, vo svojom veku už musela vedieť. A inteligentný Tomek , sa správal ako pubertiak. Možno by sa mi to viac páčilo ako komédia. ()
Nějakých 85 minut čistého úžasu, Aneb jak se hypnotizuje čistým, filmovým uměním, které má skutečně co říct.... ()
Dobře... ()
Žasnu nad tímto poetikem a umělcem Kieslowskim. Ten film nemá jedinou chybu. Není naivní, přemrštěný, nudný, zdlouhavý, bezmyšlenkovitý, blbě zahraný, blbě nasnímaný, s pitomou hudbou....je geniální! Mohl ho klidně udělat i Bertoluci i Fellini. A ty vole, Polák! No prostě krása a na závěr by si člověk přál aby to neskončilo tak reálně, aby to pokračovalo. Je nevyhnutelné, aby to totiž nepokračovalo. Jen bych chtěl vypíchnout jednu scénu: Štětka, která má osud toho kluka na svědomí, sedne k dalekohledu, kterým jí po celý rok šmíroval a dívá se do místnosti, kde sama žije, kde si převrhne flašku s mlíkem, protože je v depresi a ten kluk, kterým pohrdala ji hladí po rameni-to je mistrovské! Je mi smutno při sledování tohoto krásného díla, smutno nad českou kinematografií. Takovejch sraček a blábolů, jak kdybychom byli pobočka Holywoodu. I Boudová s Vetchým hrají v takové pí.čo.vině jako Po hlavě do prdele, to ti herci nemaj z čeho žít, nebo jsou tak hrabiví? No nic, závěrem - Pane Kieslowski, Vy ostudu slovanům rozhodně neděláte a my děkujeme. ()
Oprvadu nevím, jak se s tímto filmem (a několika dalšími) popasovat v komentáři - zasloužil by si nějakou esej nebo studii, na což jsem prostě "malý pívo". Takže jen několik z kontextu vytržených postřehů: hrdý zástupce "polského rozměru" ve filmu, hodnotný snímek zasluhující plnou pozornost (ne doma v posteli, ale v kině, ve filmovém klubu, prostě na plátně), dotýkající se příběh, občasné jemné humorné scény podporují dramatičnost děje. Zbytečně brečet nad rozlitým mlékem. ()
Kieślowski boduje: Zatímco obyčejně si se ženou po filmech notujeme, tentokrát jsme při pokusu o sdílení dojmů zjistili, že mluvíme každý jinou řečí, a málem si vjeli do vlasů. Shodli jsme se, že jsme viděli skvělý biják, jen jsme se nějak nebyli schopní domluvit na tom, proč je vlastně tak skvělý, co nám při něm běželo hlavou a o čem si teda budeme teď povídat. Při bližším ohledání se ukázalo, že jsme si každý ke ztotožnění vybrali jinou postavu – ona ji a já jeho, jak jinak – a ani jednomu nám do důsledků nepřišel na mysl opačný pohled. Takhle ten jin a jang vyvážit, to se málokdy povede. A jak znám Kieślowského, on to tak chtěl a jistě tam zakódoval ještě klíče pro pár dalších čtení, vykuk jeden. Jen ta muzika byla na mě tentokrát až příliš repetitivní. — Mimochodem, přišlo mi zajímavé, že se v dialozích nejvíc skloňuje slovo kochanie, ale v názvu je miłość. Teď tak ještě umět polsky, aby člověk mohl ten rozdíl taky nějak interpretovat. ()
"Proč lidé pláčou? Lidé pláčou z různých důvodů. Když někdo umírá, když zůstanou sami, když někdo už nemůže vydržet......Co? Život.....jak to bolí." I láska někdy bolí, a těžko říct, zda víc ta fyzická (případ krásné přesto citově asi neuspokojené Magdy) nebo ta čistě platonická (případ dospívajícího Tomka). Samotný komorní příběh o nesmělém mladíkovi bez jakýchkoliv milostných zkušeností, který svou milou sleduje dalekohledem z panelákového okna, působí dlouho poněkud zdlouhavě. Ale dost jsem si v těchto pasážích užíval melancholickou doprovodnou (převážně kytarovou) hudbu. Později se film začne vyvíjet zajímavým směrem, a to zvláště pokud jde o proměnu, kterou (částečně pod vlivem okolností) prochází postava Magdy. Celkově je ten film hodně emotivní a svým způsobem vážně krásný. Jen si úplně nevím rady s tím koncem. Přišlo mi to totiž takové nedopovězené. Člověka asi nutně napadne otázka, nakolik šlo u Magdy skutečně o lásku (ač vyvzdorovanou a vynucenou pokusem o sebevraždu) a nakolik spíš o soucit. Na zodpovězení téhle otázky byl tento příběh o lásce vskutku moc krátký… ()
Nádherný, snový a podmanivý príbeh o jednej platonickej láske na sídlisku. Kieslowski si u mňa potvrdil svoju genialitu. ()
Grazyna měla pěknou hřívu ()
Jsem zřejmě ta poslední, která by měla hodnotit film o lásce. Mé vnímání romantiky je hodně specifické. Kdyby mě někdo šmíroval dalekohledem, sledoval mě a zadržoval mi poštu, lezl by mi do soukromí - v panice prchám na policii (já vím, že zbytečně!). Přesto ze mě autor filmu na konci vydoloval slzu. A i když přistoupím na jeho hru, že je to metafora, která má hlubší význam - stejně - "lásku" prostě vnímám jinak. ()
Obidve prikázania sú príbehy o ľudskej osamelosti a relativite morálnych hodnôt, jednoduché a zložité zároveň. ()
Krásný film klasika Kieslowskiho. Film pěkně natočený v pokldiném tempu méně vypjatým než jeho snímky z období morálního neklidu. Vyníkající Olaf Lubaszenko a Grazyna Szapolowska. Film provází také nádherná hudba a krásně to celé korunuje nádherně udělaný závěr, který mě nepatrně malinko připoměl Lynche. ()
Mladý študent Tomek je evidentne tak trochu úchylný, ale aj napriek tomu si divák k nemu bez problémov nájde svoju cestu a drží mu palce pri jeho spoznávaní zákutí lásky. Tento film je jeden z najkrajších a najzaujímavejšie riešených filmov o láske medzi dvoma vekovo a skúsenosťami odlišnými ľuďmi. ()
Mladý kluk, co pracuje na poště šmíruje dalekohledem krásnou ženu ze sousedství a zamiluje se do ní. Ta mu později při seznámení zlomí srdce a končí to tragicky a to tak, že si kluk podřeže žíly, zbytek nestojí za zmínku... Průměrný tříhvězdičkový film. 55% ()
Marie Magdalena (příznačné jméno, které zazní až skoro na konci filmu a jen jedinkrát), trochu rozdavačná, trochu veřejná (mít uprostřed takového megasídliště byt bez záclon a závěsů?). A Tomek, který ji po večerech sleduje dalekohledem celý rok, každý den. Je do ní zamilovaný, ale i když jeho láska možná není úplně ok (říká se tomu voyeurství? Kvůli ní také krade, zadržuje jí dopisy a kazí dostaveníčka), na oprýskaném sídlišti a v jedné poněkud okoralé duši přesto dokáže divy. A za ten úmyslně nejasný, přesto však svým způsobem nadějný konec, dvojnásobný dík. ()
Na sídlisku sa závesy nezaťahujú, hlavne v horúcich momentoch a keď je oproti pozorovateľ. Trochu vykonštruovaný príbeh, kde sa z pozorovateľa stáva manipulátor a nakoniec je zúfalo zmanipulovaný svojimi citmi, a nezostane v tom sám. Aj pri optimistickom neuzavretom konci si z filmu neodnášam žiadny zvláštny zážitok, skôr ma premáhala nuda, na môj vkus príliš veľa statických úvahových scén, ale hudba sa tam hodila. –––– To je vše. Celá láska. Utři se. Můžeš jít do koupelny, je tam ručník. ()
Reklama