Režie:
Wojciech SmarzowskiScénář:
Wojciech SmarzowskiKamera:
Piotr Sobociński Jr.Hudba:
Mikołaj TrzaskaHrají:
Michalina Łabacz, Arkadiusz Jakubik, Wasyl Wasylik, Adrian Zaremba, Jacek Braciak, Tomasz Sapryk, Izabela Kuna, Kinga Preis, Jarosław Gruda (více)Obsahy(2)
Píše se rok 1939. Zosia Głowacká je z malé vesnice v jihozápadní části Volyně, obývané Ukrajinci, Poláky a Židy. Láska ji poutá k ukrajinskému mladíkovi, ale otec ji provdá za bohatšího statkáře Macieje Skibu, staršího vdovce s dvěma dětmi. Život vesnice drsně a tragicky mění náznak okupace Sovětského svazu fašisty, později židovský pogrom, příchod Němců a nepovedené ukrajinské snahy o vytvoření nezávislého státu. Další bolestí poznamenává místo vlna vojsk vítězící Rudé armády, genocidu – v níž lidé tu doslova mizí, mají na svědomí bandy Banderovců. Uprostřed tohoto moře nenávisti mladá Zosia trpí, ztrácí manžela, dočasného milence a zoufale se snaží zachránit své děti… Rodinné drama, válečné drama, národnostní tragédie. Příběh tisíců vesničanů, z nichž přežije jen několik stovek, je vyprávěný právě „skrze osud jedné ženy“, v němž se zrcadlí veškerá složitost tehdejší doby. Přes komplikovanost reality a faktů ponechává režisér možnost orientace v historických událostech, daří se mu prolnout hlavní linii vyprávění se zlomky dalších lidských osudů, stejně jako nechá diváka cele projít skrze bezpráví, násilí, lidskou bolest (v poslední čtvrtině je toho navršeného zla i násilí hodně) až k symbolickému, smírnému konci. Skvělý scénář plně naplnila mimořádná realizace, podpořená folklórními prvky, úchvatnou výtvarnou stránkou, mistrnou zkratkou v zobrazení násilných či bojových akcí, desítkami válečných scén. Působivá kamera se nebojí silné exprese při zobrazování jednoduchých či několikanásobných plánů scény. Ocenění zaslouží režijní vedení hlavní ženské role i hereckých představitelů desítek drobných postav... Wojciech Smarzowski vypráví o vraždění polských civilistů ukrajinskými nacionalisty v letech 1943–1944, které je známo jako volyňský masakr. Etnické čistky a genocida byly namířeny nejen proti Polákům, ale i Ukrajincům, kteří nebyli příznivci UPA a pomáhali Polákům, v malé míře i proti ruskému obyvatelstvu, Židům, Arménům a obyvatelům jiných národností žijících v oblasti Volyně. „Neodpouštělo se“ ani smíšené manželství... Přesný počet obětí není znám. Historici odhadují, že bylo zavražděno asi 50 – 60 000 Poláků a 2 – 3 000 Ukrajinců. Tyto zločiny byly páchány a organizovány Ukrajinskou povstaleckou armádou (UPA) a Organizací ukrajinských nacionalistů (OUN). (Česká televize)
(více)Recenze (387)
Kam se hrabe Zola, kam se hrabe Tarantino - syrový popis válečných událostí v nacionální ohni na západní Ukrajině. Silný příběh touhy po přežití. Poláci opět bodovali vysoko. ()
Takto to dopadá, keď sa natočí film a servíruje sa diváctvu neznalému problematiky. Je z toho znôžka explicitných surovostí a historických aktualizácií. Áno, stalo sa to, je to hrozné, neľudské a nikdy sa to stať nemalo. Ale keby tento film natočili trebars Švajčiari, mohol byť objektívny. Natočila ho však 1 zo strán konfliktu - Poliaci. Polská historiografia má na Banderovcov, Rusov (Sovietov) a Nemcov svoj uhol pohľadu, ktorý je jasný. To je historicky oprávnené a je dobré poznať a aj interpretovať dejiny. Ono by však bolo treba začať niekde okolo roku 1500 a skončiť rokom 1992. Iba tak by ctené diváctvo mohlo plne pochopiť, prečo sa hrdinovia filmu chovali tak, ako sa chovali. Bez toho Wolyň vyznieva ako silná kritika fanatického nacionalizmu a náboženskej intolerancie. Základný problém tejto oblasti je však podľa mňa v absencii dostatočne liberálneho režimu, ktorý by prispel k obrúseniu hrán. To sa v susednej Haliči podarilo Habsburgovcom. ()
No hned to inak vyglonda, ked sa takehoto nametu zhosti niekto, kto nema potreby ovulovat pri romantizacii postav. Psia krev nesklamala a natocila pozoruhodne surovy a realisticky film o harmonickom spolunazivani psonkov a tazkych "inteligentov" za nasou vychodnou hranicou. So surovostou vo filmoch problem nemam...dokonca mi sem tam zasimra aj podbrusko, ale toto neni ten pripad. Toto je podane sposobom, kde si aj kazdy polointeligent musi uvedomit, co je vojna za zmrdstvo. Ono ani ani tak nejde o vojnu samotnu ako o to, aky vplyv ma na pologramotnych primitivov, ktori radi v mene "pravdy" dokazu stratit zabrany a idu sa odbavovat na ludoch, ktorym ku stastiu staci nejaka ta vychladena plznicka, zvarko a oralny sex. Koniec koncov nemusime ani chodit do Hostic u Volyne, ale staci si kliknut na sudruhov s uterakmi na hlavach (ano myslim tych jadrovych inzinierov pred dverami Europy). No a teraz sa zase budeme tesit na nejaky ten americky rymejk, kde nam ukazu ako to vlastne cele bolo. Treba sa vsak pripravit, ze poliaka mozno bude hrat nejaky ten cierny Saracen, aby bolo komu odovzdat Oscara a samozrejme take tie sugestivne surove highlighty ako chlapec-fakla vynechaju, aby nahodou neodradili potencionalnych marinakov za XBOXami od narukovania. ()
Docela těžko se píše nějakej smysluplnej komentář. Pokud bych měl srovnávat, tenhle spektákl si s Schindlerovým seznamem trošičku vytírá prcku. Nekoná se žádnej happyend, žádný zadostiučinění, natož ocenění in memoriam. Jediný co se koná je smrt. Ve jménu Stepana Bandera. Nikdo z nás, ani z našich dětí se ve škole neučil, jaký zvěrstva páchali ukrajinci polákům, židům a vlastně všem, ve snaze o etnický čistky, který okoukali od wehrmachtu. Bohužel nevraždili jiný etnikum. Jen jinou národnost. Tenhle film není pro každýho. Každej tu poslední půlhodinu neudejchá. Takže pokud máte trochu slabší žaludek, rozhodně nedoporučuju. 95% P.s.: občas mě docela prudil ten nesmyslnej střih... ()
Ako je možné, že dokážeme na povel tak strašne nenávidieť, že sme schopní zabaliť dieťa do slamy a zaživa upáliť? ()
Přiznám se, neměla jsem odvahu na film koukat. Když běžel v televizi z nahrávky, slyšela jsem zhruba poslední třetinu a musím říci, že mi to úplně stačilo. Ten řev s kvílivým zvukem. Vím, co všechno se tam dělo za zvěrstva a že nejhorší sadisti byli Banderovci. Ono neustálé chlastání vodky taky udělá svý. Dost jsem si o Volyni přečetla a vzhledem k mé bujné představivosti mi už bylo špatně jen z toho. Navíc mě odradila i délka filmu s pomalým začátkem. Zkrátka, nemusím vidět vše. ()
Dlouho mi trvalo, než jsem se k tomuto filmu dostal. Vlastně jsem tušil, co mě čeká, protože historii znám, takže jsem to podvědomě odkládal. A výsledek? Masakry banderovských band jsou vyobrazeny dost drasticky, ale z dostupných zdrojů se dá ověřit, že jejich brutalita byla ještě o dost větší, než jaká je ve filmu zobrazena. Skutečnost, že každá akce vyvolává reakci a polský útlak Ukrajinců po obsazení části Ukrajiny Polskem je také smutnou realitou. Na tomto území ostatně nikdy nebyl klid a vždy se zde děly dost šílené věci. Problém je, že ten fašizmus je na Ukrajině stále živý. Svědčí o tom skutečnost, že po Majdanu se tamější režim otevřeně hlásí k banderovcům a oslavuje je jako hrdiny. Vzhledem k tomu, že tyto bandy nezabíjeli za války jen Poláky a Židy ale i etnické Rusy není se co divit, že obyvatelé východní Ukrajiny a Krymu moc době věděli, co je po fašistickém převratu čeká. Jejich odpor je proto pochopitelný. Banderovci byli stejní jako například u nás nechvalně známí henleinovci, kteří na konci třicátých let vraždili naše občany v Československém pohraničí a pak i za protektorátu. Skutečnost, že jsme je po válce pouze odsunuli tam, kam chtěli tedy do říše, bylo z naší strany skutečně velkorysé rozhodnutí, kterého by si sudetští Němci měli vážit. Film Volyň je nekompromisně syrový, brutální a jeho tísnivá atmosféra je dost silná. Proč by ho ostatní měli vidět? Aby si uvědomili, jaké šílené věci jsou si lidé schopní navzájem provádět. V kontextu toho, že byl tento film na Ukrajině zakázán je jasné, že někteří se z historie poučit nechtějí a to představuje velké nebezpečí do budoucna. ()
film,který se opravdu musí rozležet...rozjezd je vlažnější a připomíná spíš přehled lidové slovesnosti,prostředek je pořád celkem pomalý,ale už dává tušit,že se bude dít něco opravdu zlého...no a pak přijde posledních cca 30-40 minut a mě už dlouho...pokud někdy...nebylo z filmu skoro až fyzicky špatně.Ztvárnění zvěrstev,které tam Banderovci předváděli je natolik sugestivní a intenzivní,že divák skoro nedýchá.Opravdu můžeme být rádi v jaké době žijeme a tohle by mělo sloužit jako varování,že nacionalismus je úplně stejné zlo jako komunismus nebo fašismus.Bohužel ale lidé jsou nepoučitelní a současná doba směřuje k dalšímu opakování historie...průměr 80%,ale druhá polovina za 100% ()
+4* tak mám minimálně na půl roku vystaráno od válečných filmů, protože takovou beznaděj jen tak někde nenajdete. Reálie byly uvěřitelné a nechápu, že někdo může tomuto filmu vytknout jednostrannost. Ve válečném stavu nejen v minulosti se taková zvěrstva dějí běžně a lidé jsou ovce, které lze zmanipulovat pro každou věc a při davové psychóze se nedívají nalevo napravo a tam jde o život každému, kdo se chová jinak. A ani moc nezáleží předtím na tom, jak moc civilizovaný národ to předtím byl, stačí krmit nenávist a máte v sobě i sousedy. Hrozně těžký a depresivní film, který už znovu nemusím, ale rozhodně nelituji, že jsem ho viděl. Takové věci se prostě občas připomínat musí. Čtyři hvězdičky má za nefilmový střih, který spíš připomínal hraný dokument ... jinak bez výtek a doporučuji. [ PŘÍBĚH: 2 /// SMYSL: 3 /// ATMOSFÉRA: 3 /// TEMPO: 1 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 0 /// ART: 0 /// STYL: 3 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Drsný film. Až neskutočný masaker. Človek sa pýta čo všetko môžu ľudia spraviť druhým ľuďom. 7/10 ()
Tento film mě doporučil známý z práce, ale spletl to s filmem Katyň. Polské filmy moc nemusím tak jsem od toho mnoho neočekával. Hned první záběry svatby mě vtáhli do děje svou působivou kamerou. Hrozně mě ale vadilo to neustálé zpívání hraničící až s ječením,trhalo to uši. Ovšem jiný kraj, jiný mrav. Z pohody a veselky , kdy si lidé žijí téměř bezstarostným iživotem v drsných podmínkách chudoby se děj pomalu mění ve zlo, proměnu lidí a boj o přežití. Film se nebojí ukázat spousty krutých scén jako z hororu. ()
Ukrajinci nemají být moc na co hrdí, pokud tyto lidi považují za hrdiny. ()
Film, který mi opravdu rozproudil adrenalin po celém těle. A skvělá polská produkce ve mě vyvolala stejné zhnusení (myšleno zde v pozitivním světle), jako svého času film Class (Zkažená mládež). Komunisté i nacisté zde přitom jsou jen jakýmsi hybatelem v pozadí, který zde nemá žádné hrůzy na svědomí. To peklo zde přichází skrze primitivní venkovany, co si myslí že když mají mít vlastní ukrajinský stát, tak musí všechny ostatní povraždit. A tak si začnou říkat po svém vůdci: Banderovci. A polské obyvatele, židy a všechny ostatní, co nejsou ukrajinskou národností, nejen zabíjejí, ale i mučí nejhrůznějšími způsoby, které kamera vůbec dokáže zabrat. Stahování kůže zaživa, upalování dětí ve slámě, půlení polských vojáků zaživa, setnutí novorozence před jeho matkou a spousty dalšího. Je to opravdu hnus a opravdu to na mě působilo tak, že nacisté i komunisté byli jen slabý odvar od banderovců. A celému filmu bych dal pět hvězd, kdyby se více orientoval na hlavní hrdinku a tolik neodbočoval k nedůležitým postavám, které sice odkrývají onu hrůznost doby, ale příběhově děj spíše rozmělňují. Ty hrůzy totiž jsou nejsilnější ve chvíli, kdy hlavní hrdinka je sama vidí, ne když se dějí postavě, kterou jste poprvé viděli před pár minutami. Určitě velký palec nahoru a kam se v hrůze hrabe Pianista, Schindlerův seznam nebo Jdi a dívej se. Toto bylo ještě naturalističtější. 80% ()
Absolutní jednička v mém osobním žebříčku nejdepresívnějších, nejděsivějších, nejhnusnějších a po všech stránkách nejodpornějších filmů, co jsem zatím kdy viděl. Úvodní půlhodinka na polsko-ukrajinské svatbě sice působí nezáživně, ale prvodivákům doporučuji si jí užít a hlavně sledovat, co se tam děje a kdo co říká. Nevzpomenu si na žádný další film, po kterém jsem ještě týden neměl chuť se ani podívat z okna. Viděl jsem ve filmech mnohdy krvavější scény, ohavnější postavy i bezútěšnější prostředí, ale nikdy tak krutě působivé. To, že jsem si naneštěstí našel kdesi na zapadlých torentech fotodokumentaci z té doby (podle popisků pravděpodobně dělanou Rudou armádou), považuji za hrubou osobní chybu a nedoporučuji nikomu. Jen ve zkratce - oproti skutečnosti jede film jen na poloviční plyn. Zhruba, na tyhle věci se měřítko nenachází. ()
Silný až naturalistický pohľad na to čo sa udialo v poľsko - ukrajinskom pohraničí pod rúškom nacionalizmu. To hraničilo s genocídou. Film asi neprispeje k zlepšeniu vzťahov medzi Poľskom a jeho východnými susedmi. Domnievam sa, že od režiséra (scenáristu) to bola odvaha , natočiť to v takejto podobe. ()
Kde je nominace na Oscara? Co kurva? Jedna ze čtyř největších válečných hrůz, které jsem kdy viděl, vedle kterých je Schindlerův seznam pohádka na dobrou noc. První půlka je mezi čtyřmi a pěti hvězdičkami s tím, že člověk ví, že co nevidět se něco posere. A to když se stane... Poslední půlhodinu už akorát člověku nezbývá než stírat slzy vzteku a myslet na to, jak tohle někdo může udělat. Nepochybně nejlepší polský film historie a pro mě asi film roku, ačkoli nevím, jestli se někdy odhodlám na to znovu kouknout. Kdo si myslí, že jeho život stojí za hovno, ať se podívá na Wolyň. Hned ho to přejde. 100% ()
Opravdu silný a hluboký zážitek. Docela realisticky podané, jak to vypadlo v tomto etnicky komplikovaném území. Jistě, židé byli všude a kopl si do nich každý. Ale ukrajinsko-polská animozita, to je jiný kalibr. Stejně, jako každé jiné etnicky smíšené území. Jen někde se to řeší civilizovaněji a někde hold... Navíc, co s lidmi udělá válka, což je situace, kdy normální pravidla prostě neplatí. Navíc si touto zkušeností museli projít i volynští Češi, byť asi ne tak jako Poláci. Chci tím spíš říct, že bychom před tímto také neměli zavírat oči. Ono se to může kdekoliv opakovat, byť třeba už ne úplně v Evropě, ale někde jinde ano. Konec konců vezměme si Rwandu. ()
Mnohe prekvapi drsnymi scenami. Jinak jde z kazdeho zaberu videt, ze si dali tvurci zalezet. Kvalitni historicke drama. ()
Príbeh tak brutálny až to nie je pekné. Život v pohraničí bol vždy ťažký v období zmeny režimu a prinášal množstvo nepokojov. Bratovražednú nenávísť obdobných rozmerov, vykreslenú na osudoch obyvateľov Volyne, si dokážem len ťažko predstaviť. ()
Už dlouho mě žádný film tak nešokoval. ()
Reklama