Tvůrci:
Dan FogelmanHudba:
Siddhartha KhoslaHrají:
Milo Ventimiglia, Mandy Moore, Sterling K. Brown, Chrissy Metz, Justin Hartley, Susan Kelechi Watson, Gerald McRaney, Chris Sullivan, Alan Thicke (více)VOD (1)
Série(6) / Epizody(106)
Obsahy(1)
Seriál Tohle jsme my sleduje životy manželů Jacka a Rebeccy Pearsonových a jejich tří dětí, jež přišly na svět v den otcových narozenin. Kate a Kevin se měli narodit z trojčat, ale jejich biologický bratr zemřel při porodu. Rodiče však byli připraveni si odnést domů tři děti, a tak adoptovali dalšího novorozence Randalla, který se narodil ve stejný den a byl přinesený do nemocnice, když ho jeho biologický otec zanechal u hasičské stanice. Pilotní díl začíná v den šestatřicátých narozenin už dospělých sourozenců, z nichž každý se potýká s různými problémy. Kevin se prosadil jako televizní herec, ale není si jistý, kým vlastně je a kým chce být. Kate je obézní a nedokáže s tím nic dělat, dokud se během terapie neseznámí se stejně postiženým Tobym. Nejúspěšnější je Randall, který je partnerem ve velké firmě, ovšem celý život cítí zášť ke svému skutečnému otci, dokud ho blíže nepozná... Působivé drama je vyprávěno nelineárním, a tím pádem na sledování náročnějším způsobem. Volně se pohybuje ve třech časových úsecích – 1980 (narození dětí), 1987–95 (děti rostou), současnost (děti jsou dospělé) – v jedné scéně se tak můžeme dozvědět o úmrtí jednoho z aktérů, abychom ho vzápětí sledovali v jiném období. Silně napsané postavy jsou nesmírně živé, uvěřitelné, a přestože mají řadu negativních rysů, jejich postoje jsou vesměs pozitivní. Všechny jsou bezchybně obsazeny a přesvědčivě ztvárněny svými hereckými představiteli.
Milo Ventimiglia (nar. 1977) se prosadil zejména v televizi. Měl např. velké role v úspěšných seriálech Gilmorova děvčata (2001–06) a Hrdinové (2006–10). Za roli Jacka má dvě nominace na Emmy... Mandy Mooreová (nar. 1984) je známá především jako zpěvačka. Za postavu Rebeccy má jednu nominaci na Zlatý glóbus... Sterling K. Brown (nar. 1976) je veteránem americké televizní tvorby. Oceňovanou postavu advokáta Christophera Dardena, žalobce ve sledovaném procesu s O. J. Simpsonem, vytvořil v seriálu American Crime Story (2015–16). Za roli adoptivního syna Randalla získal Emmy, Zlatý glóbus a Cenu Cechu amerických herců (SAG); ty dvě poslední dokonce jako první afroamerický herec za hlavní úlohu v dramatickém seriálu... Chrissy Metzová (nar. 1980) se před obsazením do seriálu Tohle jsme my uplatnila jen v několika menších seriálových rolích. Za postavu Kate byla dvakrát nominovaná na Zlatý glóbus a jednou na Emmy... Justin Hartley (nar. 1977) se zatím uplatnil zejména v televizi. Dostal větší příležitosti v seriálu Smallville (2006–11) jako zelený lučištník Green Arrow a pak v populární mýdlové opeře Mladí a neklidní (2014–16). V seriálu Tohle jsme my ztělesnil postavu Kevina... Susan Kelechi Watsonová (nar. 1981) hraje také hlavně v televizi (mj. seriály Třetí hlídka a Louie). Postava Randallovy manželky Beth je zatím její největší příležitostí... Chris Sullivan (nar. 1980) má na svém kontě několik menších filmových rolí, ale i on se uplatnil zejména v televizi, např. v Soderberghově historickém seriálu z newyorské nemocnice The Knick, u nás nazvaném Doktoři bez hranic. Postava Kateina přítele Tobyho je pro něho zatím největší výzvou... Scenárista, producent a režisér Dan Fogelman (nar. 1976, New Jersey) se prosadil v roce 2003 jako jeden ze scenáristů sitcomu Jako rodina. Stal se kmenovým autorem studia Pixar, kde se podílel na úspěšných animovaných titulech Auta, Bolt – pes pro každý případ a Na vlásku. Začal se specializovat na komedie pro dospělejší publikum (např. Bláznivá, zatracená láska nebo Frajeři ve Vegas), ale největších úspěchů dosáhl v televizi. Po sitcomu o rodině mimozemšťanů v New Jersey Sousedi (2012–14) a historickém komediálním seriálu Galavant (2015–16) vytvořil v roce 2016 mimořádně úspěšný příběh trojčat Tohle jsme my, který byl vyznamenán řadou prestižních ocenění, mj. Emmy a Zlatý glóbus pro jednoho z hlavních představitelů Sterlinga K. Browna a nominace na Zlatý glóbus a dvě Emmy v kategorii dramatických seriálů.
(Česká televize)
Videa (3)
Recenze (71)
This is us je neskutečně silným rodinným seriálem, které osobně přímo nevyhledávám, ale tenhle mě chytl za srdce jako žádný jiný. A to je přesně to, co s vámi udělá, když se rozhodnete dát mu šanci a podívat se na něj. Můžou za to především jednotlivé postavy, ke kterým si už po pár epizodách vytvoříte opravdové pouto a záleží vám na jejich osudech. Všechny ty radosti i starosti jsou najednou i vaše, protože je prožíváte s nimi. Z počátku jsem se bála, že je toho všeho až "příliš". Příliš dokonalý vztah manželů Pearsonových, příliš náhod, příliš klišé, příliš nepravděpodobných zvratů, příliš citlivých témat... Přesto to ale z nějakých důvodů vychází, působí opravdově a především vás to zasáhne hluboko. Naprosto perfektní podívaná skrze prolínání se přítomnosti, minulosti i budoucnosti. Po zhlédnutí This is us se zkrátka stanete členem rodiny Pearsonových, ať už chcete nebo ne. ()
Tohle jsme my je taková moje srdeční záležitost. Hned od první epizody jsem propadla nejen té úžasné rodince, ale i jedinečnému stylu vyprávění a navýsost poutavé hudbě. Dojímám se téměř u každého dílu a rozhodně se za to nestydím, protože kdo z nás by nechtěl prožívat takovou rodinnou sounáležitost, jaká je tu k vidění. A je mi vážně šumák, jestli Pearsonovi představují prototyp spokojené americké rodiny, nebo je to všechno za vlasy přitažené. Člověk se potřebuje aspoň někdy trochu zasnít, obzvláště v dnešní uspěchané době, kdy jsou tradiční rodinné hodnoty poněkud upozaděné. (95%) ()
KOMENTÁŘ K 1. ŘADĚ: Seriál je při vší základní velikosti nepochybných kvalit, jimiž si lze jedině vysvětlit jeho seriózní zásah estetikami napříč, také skvěle připravenou návnadou. Momentů, kdy jsem tuto vypočítavost zaznamenal, nebylo málo a raději je všechny zapomenu, než abych je tu jeden po druhém znechuceně shrnoval. Hodnotu rodiny seriál propaguje bezchybně. Dojímal mě a propojit naše tolik disparátní příběhy replikami pro všechny umí tak, že jeho scénáristům závidím. Zároveň se ale zacyklil do jakéhosi emočně metabolického pravidla pořád stejně padajících a zvedajících se postav, což je nejvíce patrné na nekonečně rozmlouvajícím páru Tobyho a Kate. Navíc se nemohu zbavit (rasistického?) podezření, že nápad anticipovat Randallovu kariéru zálibou v Rubikově kostce pochází z The Pursuit of Happyness/2006. A samozřejmě jste-li ze sebe zklamáni, protože vězíte v obezitě, v povrchních vztazích nebo v hypochondrii kancelářského workoholika, potažmo máte-li jen nezvladatelné nutkání se do nich vciťovat, abyste mohli zapomenout, že jste na tom ještě hůř, najdete se zde o to „spočítaněji“. ()
This Is Us je kráný seriál o krásných lidech, kteří ani zdaleka nejsou dokonalí. Teď už naprosto chápu, proč toto dílo čelí takové oblibě; protože nic sladšího a dojemnějšího snad aktuálně neběží. Každý díl ve vás vyvolá velmi silné emoce - to, že hlavní protagonisti všude hlásí, abyste si připravili kapesníky, má svůj důvod. Pokud jste bezcitný robot, tomuto seriálu se vyhněte, protože emoce v tomto případě hrají prim. O nich to celé je. O rodinných poutech, o příbězích plných lásky, o srdceryvných promluvách, a proto to není pro každého. Je to sladké jako cukr. Ve světě těchto příběhů je všechno milé, krásné a když už se náhodou zjeví něco ošklivého, téměř okamžitě je to zalepeno něčím pěkným. Tohle je důležité si uvědomit, než do toho vůbec půjdete, protože pokud čekáte krutě vyobrazenou realitu, tenhle seriál vám ji nenabídne. Žánrově jde víceméně o takovou mírnější soap operu, akorát s promyšleným scénářem. Situace nejsou hnány do extrémů, zvraty působí přirozeně a děj neplyne nějak šíleně čistě kvůli snaze vyvolat v divákovi údiv. Postavy jsou napsány tak, abyste v každém našli něco, co z nich dělá přeci jen také obyčejné lidi. Jsou napsány tak, abyste jim porozuměli, vžili se do nich a pochopili čím si prochází. Vše je krásně propojeno a příběh je vyprávěn zajímavým způsobem. Líbí se mi, jak se jednotlivé osudy prolínají a jak události z minulosti ovlivňují současnost. Líbí se mi i mozaika osudů a to, že život postav není líčen chronologicky (a přesto to není nepřehledné), takže jednotlivé postupně odkrývané střípky víc a víc odhalují příběh hlavních akterů. Což mě přivádí k protagonistům. Každá postava má svoje slabiny, svá sporná nebo přímo špatná rozhodnutí, a možná právě tím je lidská a sympatická. Moc se mi líbí vztahy mezi postavami, manželství Randalla a Beth, Jackův boj s démony a jeho neutuchající láska k jeho ženě a dětem, vnitřní síla Bec, Tobyho schopnost poskytnout oporu, všechno je tak hezky milé. Pokud se poddáte nezvyklé atmosféře, čeká vás příjemná podívaná, kterou je ale třeba opatrně dávkovat. Osobně v tomto seriále nevidím adepta na maratonové sledování, protože i kávu si osladím nanejvýš třemi lžičkami cukru; nasypat si do hrnku celý pytlík je snesitelné snad jen pro masochisty. This Is Us můžu s klidem doporučit, jedná se o příjemnou oddechovou záležitost, která i přes svůj žánr má hlavu, patu a srdce. - "I am thankful for my family. I'm thankful we're all safe. And there's no one in the world I'd rather be too hot or too cold with." ()
Galerie (2 146)
Zajímavosti (12)
- V epizodě hraje Sylvester Stallone sám sebe a Kate (Chrissy Metz) s Kevinem (Justin Hartley) k němu vzhlíží jako k představiteli Rockyho Balboy. Naproti tomu Milo Ventimiglia, který si zahrál Rockyho syna Roberta, má v This is us roli Jacka Pearsona. (apps)
- Rebecca (Mandy Moore) je nejmladší herečkou mezi hlavním dospělým obsazením i přesto, že ztvárňuje matku svých kolegů Randalla (Sterling K. Brown), Kevina (Justin Hartley) a Kate (Chrissy Metz). (veru_needy)
- Sophie (Alexandra Breckenridge) během hovoru s Kevinem (Justin Hartley) zmíní seriál Přátelé (od r. 1994) a film Amélie z Montmartru (2001). (Duoscop)
1. série - 85% - Esence kvalitního rodinného dramatu, kde se pro dojemnou momentku nebo hloubavý všeobjímající monolog nejde daleko. Od pilotního dílu, který si diváka namotá falešně návodným konceptem, jsem měl hlavní postavy pod kůží, zejména obdivuhodné rodiče Rebeccu a Jacka. Těsně za nimi se stále nachází i troubík Kevin, který mě sice svými osudy baví téměř nejvíc, ale jeho neustálé chybování, kdy se ve vztahových i rodinných peripetiích chová jako slon v porcelánu, už od jistého bodu překračují hranici klukovin a hraničí s nefalšovanou blbostí. Celá tahle parta sympatických osobností ale nejlépe funguje jako celek a protože i přes do mrtě těžená citlivá témata nikdy neklouže k sebeparodii, fascinuje mě tenhle fenomén stále víc, i kdyby jen tím, jak je pro širokou veřejnost těžké jeho bezelstnosti odolat. 2. série - 80% - Na to, s jak šablonovitě působícím příběhem se hraje, mají tvůrci dost odvahy popírat veškerá očekávání. Pointy předkládají bez přehrocených situací, diváky přiměřeně milovaného Kevina nechávají činit jednu botu za druhou a tvoří z něj nepokrytě sobeckého fracka v obou dějových liniích - aby v nečekaných momentech vyprávěli osudy vedlejší postavy nebo klidně i rodinného auta. Příjemná sázka na jistotu, kterou aby v dnešním seriálovém světě plném rušení či nevyrovnané kvality pohledal. 3. série - 85% - Moc mě baví sledovat, jak neuvěřitelně pevnou pozici si zdánlivě ničím nevybočující seriál dokázal na americkém televizním poli vybojovat. Ani ve třetím roce nejde o nic víc, než "jen" o dokonale zahranou a prostorem pro jednotlivé postavy zkušeně vybalancovanou rodinnou vztahovku, která dokáže díky parádním hrátkám s flashforwardy přijít s nejedním překvapením a jindy naopak celý díl zaonačit jako ten nejobyčejnější sedánek starých známých. Kdybych neměl pocit, že se tvůrci sami zbytečně zdržují flashbacky skrz celé epizody (což po takové době už místy postrádá smysl), krotil bych maximální nadšení jen velmi těžko. 4. série - 90% - Příjemně stabilizované na nejzazší hraně rodinného dramatu právě tak, abych dostatečně často slzel a zatínal pěsti, ale abych zároveň dokázal ocenit, že se do oblasti soap zapadá čím dál hlouběji. Já jsem za to rád, protože to v praxi znamená o to méně speciálních epizod, ale když už takové přijdou, mají svoje místo dostatečně ospravedlněné (viz Randallova dokonale využitá After the Fire). Kdyby se tvůrci nebáli nechat s velkou slávou vítané nové postavy v ději o něco déle a hromadně s nimi nešeredili, cílili by tentokrát snad úplně nejvýš. I tak ale s radostí jásám nad dosud nejlepší sezónou, která zůstává jedním z posledních úkazů dnešní streamům čím dál nakloněnější doby a nutí mě napjatě hledat týden co týden novou epizodu. 5. série - 90% - Neopakovatelný úkaz čistočistě rodinného seriálu, který vzdělává, poňouká a radí už úplně ve všech oblastech včetně stokrát přemletých covidových témat - a přesto neotravuje, neunavuje a téměř výhradně baví. Dost možná nejlepší sezóna, která mě má v každé pointě či překvapivém nakročení do budoucnosti dokonale omotaného kolem prstu, aby mi právě těmi odhaleními lámala srdce. Justin Hartley byl sympaťák vždycky, ale způsob, jakým se vedle oceňovanějších kolegů "vyhrál" k dokonalosti, mi opakovaně bere dech. 6. série - 85% - Splněné přání všech tvůrců. Finální osudy postav, leckde načrtnuté nebo odvážně prozrazené už několik sezón nazad, konečně docházejí posledních point, seriál je prodloužen na dostatek let dopředu přesně tak, aby se daly plánovat drobky do obrazů z budoucnosti včetně falešných stop. Až se nechce věřit, že všechno do sebe zaklaplo, že ty správné momenty mě dojaly k slzám, ať už šťastným nebo truchlivým. Sázek na jistotu bylo dost, proto ve výsledku relativně střídmé hodnocení, ale naopak finále je překvapivě civilní a poněkud nepřekvapivé, tedy opak všeho, co divák mohl čekat. A taková epizoda The Night Before the Wedding plnila přání, o kterých jsem nevěděl, že je vůbec můžu mít. Konec This Is Us může znamenat další kapitolu v předělu amerických seriálů, kdy se jedná o dost možná poslední kousek, který diváci milují a zároveň sbírá nominace na Emmy, aniž by musel být vysílán na streamu nebo na kabelové televizi. Rád bych se pletl, protože starým pořádkům odvykám jen nerad, podobně jako ústřední rodinka, která bude s kloboukem Poutníka Ricka a videokazetou Policejní akademie 3 slavit nejspíš ještě za sto let. () (méně) (více)