Obsahy(1)
K mnoha smolným stránkám Cimrmanova života patřila i chudoba. V jeho divadelní kočující společnosti Lipany se projevila mimo jiné velkou fluktuací herců. Pokud šlo o odchod domluvený domluvený s dostatečným předstihem, dala se situace zvládnout. Došlo-li k němu s křikem a prásknutím dveřmi a často jen pár hodin před představením, prožil soubor i jeho principál horké chvíle. Takové zkušenosti stojí v pozadí hry Záskok. Milovníkům díla tohoto zneuznaného Čecha se dostává do rukou svědectví z této oblasti mistrova života, v níž se nejvíc naplnil jeho osud - z divadla. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (454)
Prvních 29 minut "přednášky" mi přišlo zcela nesnesitelných, sledoval jsem to s kamennou tváří a psychicky mi to fakt nedělalo dobře. Když ale konečně začne samotná hra, překvapeně jsem zjistil, že to je MÍSTY docela vtipné. Že bych z toho byl nějak nekriticky nadšený se ovšem určitě říct nedá a stále nechápu, co na tom Cimrmanovi všichni vidí, ale pro rozšíření obzorů to nebylo tak hrozné, jak jsem se bál. Chuť vidět něco dalšího od Svěráka a spol. v sobě však už nenacházím, toto byla skutečně velká výjimka na základě osobního doporučení. ()
Moje nejoblíbenější hra od cimrmanovců, patrně díky tomu, že naše představení Pasti na myši podle Agathy Christie se díky záskoku při jedné z repríz na konci prvního aktu vykolejilo natolik, že mé pokusy o záchranu předčily i samotného Karáska. Posuďte sami: GILES DAVIS: A co se stalo s paní Stanningovou? SERŽANT TROTTER: /pauza/ Asi taky umřela. MAJOR METCALF: Tedy seržante, já se vám do toho nechci motat, ale není paní Stanningová náhodou ta, která včera zemřela v Culver street 24? SERŽANT TROTTER: /pauza/ Ano... ()
Geniální. Dokonce jsem neváhal a za hříšný prachy koupil dárkovou edici všech her. U některých se směju víc, u některých míň. Ale směju se vždycky, vždycky mám dobrou náladu a nevěřícně kroutím hlavou, kde na to chodí. Tolik nápadů, odkazů, parafrází a chytrosti jsem snad nikde jinde neměl tu čest vidět. Moje nejoblíbenější hra. ()
Tak u Záskoku dostala moje bránice pořádně zabrat. Jde o mého druhého Cimrmana, kterého jsem viděl – prvním bylo Dobytí severního pólu. A zatímco tehdy jsem se spíš jen usmíval a po zhlédnutí dal 4* s menším údivem nad tak vysokým hodnocením ostatních, tady musím dát 5* s čistým svědomím a bez váhání. Tohle bylo opravdu něco precizního – jak úvodní přednáška, tak i samotná hra. Ale hra byla stejně větší pecka. Svěrák v roli herce Prácheňského byl naprosto fascinující, ty perly pronášené z jeho huby zkrátka neměly chybu – původně jsem měl v plánu tady vypíchnout pár z nich, ale jelikož jsou všechny skvělé, byla by škoda jednu před druhou jakýmkoliv způsobem upřednostňovat – ostatně skoro každý komentář zde nějakou z nich cituje. Další herci jsou také skvělí, především Brukner v roli Vlasty (pohlaví si rozhodněte sami). Inu, přestože se v divadle téměř zásadně nudím a chodím do něj nerad, v případě možnosti vidět Záskok naživo bych si tuhle příležitost rozhodně nenechal ujít. Paráda! Vím, že je to sice můj druhý viděný Cimrman a na vynášení rozsudků o tom, které z viděných představení je tím nejlepším, ale vážně se domnívám, že lepší představení než Záskok už jen tak neuvidím. Ale kdoví – možná se mýlím. :) ()
Nádherný kousek Divadla Járy Cimrmana, tak hravý, svěží, bublající a zkvétající. Přednáška se věnuje Cimrmanově divadelnímu spolku Lipany, jejich harcováním, jeho předěláváním známých her, nutnému uvádění Vichru z hor na konci představení a jeho radami pro začínající herce. A když někdo z herců vypadne, či zmizí? O tom je nádherné představení Záskok, aneb nepovedená premiéra divadelní hry Šárka, ve kterém exceluje Karel Infeld Prácheňský (skvělý Zdeněk Svěrák) z Budilova divadelního spolku, který ve hře hostuje a má roli Vavrocha. Ale na roli rozhodně nepřipraven čerpá z her jiných, až příliš často musí na scénu principál společnosti, ve hře zvědavý invalida Karásek (Jan Kašpar), aby se hra alespoň částečně dostala do těch správných linií. Vynikající je též šikovatel Vogeltanz (skvělý Miloň Čepelka), když se při verbování do armády na první pohled zamiluje do dívky Vlasty (dobrý Petr Bruckner). A rozhodně mu nevadí, když se z Vlasty vyklube muž. Láska je zkrátka láska. Pak je tu postava doktora Vypicha (Bořivoj Penc), která se nejvíce snaží nahrávat Prácheňskému a tím zachraňovat hru, leč většinou marně. Neboť tu lípu nedáme, paní kněžno! A poddruh Bárta (Marek Šimon), u kterého je vidět, že Cimrmanovi rady pro začínající herce jsou více než nutné. Příjemně zábavné, zurčivě bizardní a já se smál a smál. A Cimrman? Ten také položil základy k rozhlasovým hrám. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (22)
- Původně v této hře hrál také Jaroslav Uhlíř, a to roli podruha Bárty. Později však divadlo opouští poté, co nepřišel na 2 představení, které za něj odehrál Marek Šimon. „To byla dvě představení. Když se mi to stalo poprvé, tak mě chtěli vyhodit, ale Svěrák se mě na té schůzi, která kvůli tomu byla, zastal, že: ‚To bychom se museli povyházet všichni. Každýmu z nás se to někdy stalo.‘ Když se mi stalo podruhé a pikantě na to, že jsem ten celej den strávil se Zdeňkem. Nevím co jsem dělali, myslím, že na nějaké písničce a já jsem mu asi v půl jedenáctý volal, že mám refrén a on na to: ‚To je hezký, ale dnes si měl hrát, víš to?‘ A já jsem povídal ‚nevím‘ a ptal jsem se jak to mám vědět? A on na to: ‚Máš číst fermany,‘ a já nevěděl, co to ferman je“ řekl Jaroslav Uhlíř. (mnaucz)
- Zdeněk Svěrák považuje hru za nejlepší. (Kulmon)
Reklama