Režie:
Szabolcs HajduScénář:
Szabolcs HajduHrají:
Erika Tankó, Orsolya Török-Illyés, Szabolcs Hajdu, Domokos Szabó, Lujza Hajdu, Imre Gelányi, Zsigmond Hajdu, Ágota SzilágyiVOD (1)
Obsahy(1)
Když vás okolnosti donutí ubytovat příbuzné u sebe doma, nebývá to žádný med. Stačí chvilka a jeden je podrážděný, druhý ukřivděný a třetí vám závidí auto. S přibývajícím počtem dní strávených v jednom bytě graduje tahle výbušná situace do sledu vtipných, dramatických i absurdně banálních historek, až se nakonec ukáže, že toho, kdo vám nejvíc leze na nervy, máte vlastně hrozně rádi. Živě a autenticky vykreslené rodinné setkání natočil maďarský režisér Szabolcs Hajdu, který si ve snímku zahrál i se svou ženou a dětmi a z 51. MFF Karlovy Vary si po právu odvezl jak cenu za nejlepší herecký výkon, tak hlavní cenu festivalu za nejlepší film. (Aerofilms)
(více)Recenze (85)
Komentář vzniká po krátkém rozhovoru s jinými uživateli: Tohle je film, který si nezapamatujete. Za rok si na něj nevzpomenete. Neznamená to, že by byl špatný, jen není v ničem vybočující, není tam žádný dialog, který by se mi vryl hluboko do paměti, žádná scéna, která by se mi objevovala znovu a znovu na sítnici. Neznamená to, že by natáčecí tým neměl být na své dílo pyšný, jen mi chybělo něco, co by mi dalo víc látky k přemýšlení. Poste finale: Aha, tak na vítěze KVIFF2016 si asi vzpomeneme i za rok :) ()
Rodinné štěstí nemá to, co u podobných bytových dramat očekávám, nějakou vyhrocenou situaci, či alespoň silnou závěrečnou scénu. On je svým způsobem silný celý film, ale děj je takový... no, jednoduchý, jakoby se nic vážného nedělo, přesto, že se docela často děje. Z jiného pohledu je to vlastně v pořádku, proč by rodinné drama nemohlo mít i řekněme klidnější průběh. Napsané je to ovšem velice dobře, i bez silnějších emocí, opuštění bytu, či snad jen pohledu z okna, film baví.Výborná je i kamera, občas prostorová, zabírající pomalu celý pokoj, jindy zase pronásledující, tak, že má divák pocit přítomnosti v bytě, či detailní, vyjadřující emoce postav. Ty jsou zahrané bezchybně, nejvíce zaujal právě režisér Szabolcs Hajdu. V Rodinném štěstí je znát jeho život, to že ví, o čem točí... a vlastně kdo by se v tom alespoň občas nepoznal. 75% ()
Na můj vkus příliš pomalé a dost nudné...Postavy mi připadaly jako by se jich to ani netýkalo, že jenom tak odříkávají text bez ladu a skladu...Žádné emoce tedy až na jedinou scénu, kdy se ztratil Bruno...No viděla jsem hodně daleko lepších maďarských filmů...Za mě 50% ()
Kruh se uzavírá. Konečně tu máme zase dobré drama s vyvrcholením, které svádí k pokoře. Nezávislý film ve fůzi s pozapomenutými hodnotami minulého století, ve zkratce: oprav co jest rozbité. ()
Tento snímek se mi trefil přímo do vkusu. Přesto jsem jistou dobu přemýšlel, zdali udělím tři či čtyři hvězdičky. Atmosféra i dialogy byly parádní, důvodem mého zamýšlení se nad hodnocením je však ta skutečnost, že konec filmu mi přišel poněkud "jiný" než zbytek. Konec mi přišel jakoby ustřihnutý, jak kdyby jinak vynikající Hajdu nevěděl, jak celou podívanou zakončit. Nakonec ale dávám čtyři hvězdičky, Hajdu byl fenomenální i ve své herecké roli. ()
Zábavná i trpká studie vztahů mezi dvěma rodinami dočasně sdílejícími prostor jednoho bytu. Szabolcs Hajdu, režisér snímku, si současně zahrál i hlavní roli (za kterou získal na KVIFF také ocenění) a já jsem velmi ráda, že jsem měla na festivalu v KV šanci film vidět. Hajdu se ukázal jako talentovaný a sympatický tvůrce, od kterého ráda ještě něco v budoucnu uvidím. ()
Sympatická DIY rodinka ()
Art, řijen 2016. ()
Opäť jeden pozoruhodný film z Maďarska, s ktorým režisér Sz. Hajdu potvrdzuje, že dobré a zaujímavé filmy je možné natočiť aj tak, keď máte k dispozícii len jeden priestor, minimum hercov (de facto vlastnú rodinu) a malý počet (finančných) prostriedkov. Koncepcia príbehu je dobrá a postupné budovanie dramatickej línii medzi postavami nie je zlá. Avšak, to finálne vyvrcholenie a veľká konfrontácia neprídu. Citové výkyvy sú normálne – žiadne silnejšie scény nečakajte. Každopádne, film so svojou jednoduchosťou ma oslovil. P.S.: „Preto sme chudí, lebo čestne nie je možné zarábať "dobré" peniaze.“ Osobné hodnotenie: 75% (***) ()
Plynulá až divadelní konverzačka odehrávající se v prostředí jednoho bytu, ze kterého jednotlivé postavy odcházejí a zase se vrací, ale byt není nikdy prázdný (i když jednu dobu to tak vypadá! :) ). Takový maďarský Bůh masakru. Setkají se dvě rodiny, kde je jedna je chudá a bez zázemí, druhá bohatší, ale přesto také nespokojená. Témata: rodinné vztahy, výchova, majetek, peníze, nevěra... ()
Vážně stačí natočit divadelní hru na kameru, aby z toho byl dobrý film? (Vůbec netuším, jestli je to opravdu podle hry, jen hádám... aha, tak prý je a čouhá to dost.) Takových bytových konverzaček už bylo... ()
Maďarský režisér Szabolcs Hajdu nám představuje snímek, který ukazuje rodilou sešlost tak trochu v jiném balení než jsme zvyklý. Sám autor, jenž mimo jiné obstaral také scénář, si zahrál jednu z hlavních rolí spolu se svými dětmi a ženou. Všechny lidské a obyčejné problémy jako je výchova a láska k dítěti, partnerské či sourozenecké vztahy, nevěra či sociální úroveň života, nám film demonstruje a ukazuje v civilní ale zároveň zajímavé formě, která se nese napříč celým snímkem. Nechává také vše na divákovi, aby si domyslel, jak všechny osudy těchto postav dopadnou, jelikož nám nabízí naprosto otevřený konec, ve kterém nenalezneme žádné odpovědi na nastolené otázky a problémy našich hrdinů. V konečném výsledku se jedná o výborné podání rodinných problémů v humorném, tak i v dramatickém sledu událostí, které můžou potkat každého z nás. ()
No takhle to chodí mezi příbuznými - hezky podané. Chyběl mi nějaký přesah na konci filmu - prostě to skončilo a nic. ()
Filmová sonda do života běžných příbuzensky spřízněných rodin, které nejsou vcelku ničím výjimečné, jen prožívají typické krize středního věku z dlouhodobého všednodenního soužití. Film nic nevnucuje a nic neřeší, jen nutí nenápadně k zamyšlení nad smyslem soudobých rodinných vazeb. Takové filmy, které si vlastně na nic nehrají, se v současné české kinematografii ani netočí. I proto je možná v mezinárodním kontextu tak bezvýznamná. ()
No tak tohle fakt ne. Musím-li najít něco pozitivního, tak by to asi byly prostředí a styl. Nápad natáčet rodinné "drama" v jednom bytě z různých úhlů je zajímavý, ale tím skoro všechno končí. Hodina a půl, kdy minimálně posledních 40 minut tlačíte děj očima a doufáte ve vyústění, kterého se nakonec nedočkáte. Naprosto nelogické dějové zvraty také nepřispívají k celkovému dojmu. Herci možná nejsou nejhorší, ale rozhodně by si zasloužili se zrealizovat v nějakém normálním filmu. ()
taková ta maďarská nesnesitelná těžkost bytí ()
Rodinne štastie sa tematicky venuje viacerym okruhom ako sužitie v tažšich podmienkach,pomoc blizkym aj za cenu straty sukromia a vychova deti.Tato metodicka konverzačka na malom priestore ponuka vela životnych pravd.Maly velky film ktory je určeny viac festivalovemu divakovy hlavne v zavere potvrdzuje že rodina je zaklad.80% ()
25% - komentář 20ti slovy: O víkendu má k nám přijít návštěva...taky to natočím...jak sedíme a kecáme...doufám, že filmoví intelektuálové budou také slintat a pět ódy... ()
Jsou to opravdu hodně uměřené (a naštěstí kratší) Scény z manželského života II. Ten člověk ví, co to je mít rodinu, děti a příbuzné. Na ploše jednoho bytu a několika hodin (Toceno u režiséra v bytě, rodina se aktivně podílela) se nic neděje a přitom je to všechno tam. Přesto ta extrémní monotonost (určitě chtena) je pro mě důvodem dát jen 4*. ()
70 % ()
Reklama