Režie:
Pavel HoblKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Luboš FišerHrají:
Gustav Nezval, Marta Krásová, Andrea Čunderlíková, Alena Kreuzmannová, Jana Preissová, Jana Břežková, Jiří Hrzán, Ladislava Tschamundjiová, Boris Moravec (více)Obsahy(1)
Tři příběhy v nichž se dějí věci neobvyklé a záhadné:
1. "Přejetá dívka (Pátrání)" Starý profesor je svědkem nevysvětlitelné smrti dívky, která chtěla hrát ve filmu...
2. "Vznášející se docent (Tápání)" Přepracovaný docent má vidiny a udrží se vlastní silou ve vzduchu...
3. "Noc v hotelu (Bloudění)" Muž má nutkavou předtuchu smrti své přítelkyně... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Dle mého velmi zdařilá minisérie tří příběhů o nevysvětlitelných událostech, které v různých čase v různých podobách potkají různé lidi. První povídka je velmi decentní a přitom zajímavá, u druhé se trochu přidají dynamické rysy a třetí je ve svém tempu a záhadnosti asi nejlepší, velmi se mi líbilo zvolení herců ()
Po herecké stránce, či z hlediska temné, pochmurné atmosféry, nelze Velké neznámé vůbec nic vytknout, se scénářem je to ale bohužel jinak, ten je ve všech povídkách silně nedotažený, nebo jsem tak úplně nepochopil, co samotní tvůrci chtěli divákům říct... Ať už je to jakkoliv, viděl jsem, přežil jsem a už se nepodívám... A o horor se nejedná ani náhodou... ()
Československý soubor tří povídek, z nichž každá trvá zhruba půlhodiny, bych zařadil spíše do žánru (krimi-drama), nežli „hororový“ – to se mi zdá poněkud unáhlené. Ve dvou případech se tu sice objeví souvislost se smrtí, ale tak tomu je i v detektivkách a jak děj ukázal, je tomu spíše tak. Ta prostřední koketuje se „scifi“. Bohužel až na tu poslední, bych si dovolil tvrdit, že to tvůrci pořádně nedomysleli a přestože v literární předloze to asi fungovalo (já ji nečetl), tak zfilmovaná verze má mnohé nedostatky. Objevila se tu sice celá řada známých tváří, ale zároveň s nimi i řada nelogičností a nedotaženosti, která stačí tak maximálně na průměrných 50%, možná i míň. ()
"Adresy mrtvých neračte sdělovat?" Vida, a já si dosud myslel, že jediný československý povídkový horror jsou Pražské noci. První a třetí povídka mají skvělou atmosféru. První tajemnou, třetí tísnivou a chmurnou. prostřední povídka je taková sci-fi mysteriózní groteska. Ony tajemné a horrorové příběhy jsou dobře napsané a vyprávěné. Pravda, třetí mohla být trošičku kratší, ale u obou ono tajemno funguje skvěle. Podobné filmy dneska zaujmou i tím, že v nich hrají mladé tváře, které my známe zpravidla až ve starším "vydání". Čunderlíková, Preissová nebo Šulcová jsou zde orpavdu nádherné. A navíc to je film z počátku 70., takže tady skoro všechny buchty nocí kozačky. Přejetá dívka (3.5*), Vznášející se docent (***), Noc v hotelu (****). ()
První povídka se mi celkem líbila (pokazilo ji jen zbytečně názorné psaní na zrcadlo), druhá už tolik ne, i když nápad byl fajn, a na třetí příběh jsem vlastně už ani neměl náladu, ačkoliv jsem vydržel i ten. Spíš než hororové jsou to filmy psychologické a rozhodně nemám pocit, že bych jim porozuměl tak, jak by si to tvůrci přáli. ()
Zajímavosti (2)
- Povídka Noc v hotelu vyšla ve sbírce Pavouk, který kulhal, druhé dvě napsala Iva Hercíková přímo pro film. Zdroj: Český hraný film 1961-1970, NFA 2004. (ČSFD)
- Jiří Krytinář si ve třetí povídce Noc v hotelu zahrál hotelového liftboye. Později si ji zopakoval i ve filmu Pražská 5 (1988) v povídce "Oldův večírek". (Ganglion)
Reklama