Režie:
Iširó HondaHudba:
Kunio Mija'učiHrají:
Kendži Sahara, Jutaka Sada, Tomonori Jazaki, Mačiko Naka, Hidejo Amamoto, Ikio Sawamura, Osman YusufObsahy(1)
Dítě s klíčem žijící v průmyslovém městě Kawasaki čelí své osamělosti prostřednictvím svých únikových snů o ostrově monster a přátelství s Minillou. (JiriLan)
Videa (1)
Recenze (19)
Desátý díl se stal opravdovou „noční můrou“ pro většinu fanoušků této série. Mnozí jej označují za nejhorší díl vůbec a já s nimi musím souhlasit. Tedy alespoň z těch, co jsem měl zatím možnost vidět. Pokud tedy nepočítám americko-japonskou předělávku původní Gojiry- Godzilla, King of the Monsters! (1956) , kterou ovšem nezahrnuji jako další díl této série. Honda se tentokrát snížil k tomu, že z toho udělal opravdu už jen podívanou pro malé děti, takový dobrodružný snímek s malým hrdinou, kterou „okořenil“ záběry z minulých dílů (souboje Gojiry). Za jediné pozitivum vidím to, že se na scéně objevila Gabara, která si to několikrát rozdala nejen s Gojirou, ale i Minillou (která tentokrát i mluví – jak trapné!!!). Představit malého Ichira mi byl krajně nesympatický, takže jsem si celou dobu tajně přál, ať ho něco konečně sežere, nebo mu ti dva bankovní lupiči zlomí vaz. To by ovšem asi malé fagany moc nebavilo.30% ()
Ne, tohle fakt ne. Říkám si u takovýchto zásadních šlápnutí vedle, jestli aspoň tušili, že to bude paskvil. Příznaky, že Hondu už Godzilla nebavila, byly v několika předcházejících "dílech". O prostou stařeckou senilitu nešlo, protože mezitím točil solidní praštěné scifárny, jako u nás Vorlíček s Macourkem. Poprvé si to u mě zásadně rozlil předminule, s uvedením Godzillího potomka na scénu, a brnkáním na dětskou notu. Ale ne takovou, jak umí třeba Miyazaki, který dítě bere za malého inteligentního tvora... ale takovou křečovitou, jako v té době uměly být třeba sovětské pionýrské filmy... malí vymydlení spratci s pravítkem zaraženým víte kam, které vidíte a chcete nikdy nemít potomky... a kteří jsou donucení být "roztomilí" oním stylem a přístupem, jak laktačním syndromem postižené matky na děti šišlají a mluví o nich jako o ňuňu prdelkách, co mají s manžou (jako ne s číňanem, ale manželem). Ale tohle téma nechme, je ho ve filmu až dost – skutečně, vsadil kromě odpudivého dětského hlavního hrdiny na jeho odpudivého parťáka Miniru (malého Godzillího smrada, co se chová stejně). A výsledkem, no to byste neřekli, je odpudivý film, asi tak o hodinu delší, než by bylo záhodno. Navíc značná část záběrů s monstry (hodně přes půlku) je znovu použitá ze starších filmů. Mohlo se tohle někomu upřímně líbit? No i když, kdyby mi bylo pět až sedm, tak asi hodně... ()
11) GODZILLA´S REVENGE (1969)___ORIGINAL SHOWA SERIES 1954-1974___Nejinfantilnější díl a degradace godzillovské ságy. Celým filmem provází postava malého chlapce, který se ve svých snech dostává na Monster Island, kde přebývá Godzilla a s ní všechna monstra, která s ní měla co do činění v předchozích filmech. Chlapcovým průvodcem po ostrově je godzillí syn jménem Minira. Tohle stvoření je těžké k něčemu připodobnit, vypadá asi jako kříženec člověka, gorily a ještěra a kdovíčeho ještě, umí mluvit, je opravdu k posrání roztomilý a už jenom pohled na něj vzbuzuje salvy smíchu. Společně s chlapcem sleduje za vášnivého povzbuzování svýho tátu (Godzilla je prý pohlaví mužského), jak bojuje s ostatními monstry, sem tam se do boje připlete a nechá se od táty učit, jak šlehat charakteristický modrý plamen. Chlapec se pak v reálu, mimo své godzillí sny, inspiruje Minirovou odvahou, vzpomene si na jeho slova "Godzilla říká, že máme bojovat a nemáme být zbabělci!", přemůže dva zloděje, kteří se ukryli u jeho baráku a zmlátí kluka, který se mu posmíval :o))___Infantilní scénář je jak z dílny dramaturgů pořadů s Dádou Patrasovou, evidentně je cílený na nejmladší publikum a i se skrytým výchovným poselstvím - "Musíte být stateční a umět se bránit, podívejte, Godzilla se taky nebojí!" a celé je to duchaplné asi jako Pokémoni. ()
I mistr se někdy utne. Tragická snaha o výchovnou lekci v podání mluvící (ugh...) Minilly. Snaha cílit na dětské publikum je pochopitelná, ale tohle se dětem prostě v žádném případě líbit nemohlo. Veškeré monster prvky se odehrávají pouze ve snech/fantazii hlavního hrdiny. Jinými slovy Godzilla v tomto filmu není ani "skutečná". Vidět tento paskvil jako malý kluk, tak by mi pan Honda skutečně radost neudělal. Málo miniatur, málo speciálních efektů a monster souboje (kvůli scénáři) bez špetky napětí. ()
„Gojira-Minira-Gabara: Oru kaijû daishingeki“ je skutečně rodinný film, kde jsou příšery použity spíš okrajově a z celkové stopáže zabírají minimum času. Ani ty svobody nejsou nějak zdlouhavé a je jich minimum. Ale tak to je jednoduše dáno tím, že tohle má oproti ostatním kaiju filmům jinou strukturu a monstra jsou jen doplňkem, pozadím pro to, aby v sobě jeden malý chlapec našel dost síly a postavil se svým vlastním příšerám. ()
Galerie (25)
Photo © Toho Company
![Godzilla, Minilla, Gabara: Oru kaidžú daišingeki - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/117/166117604_3615dc.jpg)
Reklama