Režie:
Jozef ZacharScénář:
Štefan SokolKamera:
Vladimír OndrušHrají:
Július Pántik, Jozef Kroner, Andrej Mojžiš, Ivan Palúch, Hana Gregorová, Naďa Hejná, Anton Mrvečka, Martin Gregor, Viliam Polónyi, Michal Monček (více)Obsahy(1)
Slovenský film o chlapskej cti a odvahe. Ide o príbeh baču, ktorého škriepnosť a papuľnatosť vyvoláva len spory a hnevy a jeho poctivosť a zmysel pre pravdu a česť v spojení s predošlými vlastnosťami tieto spory len vyhrocuje. Slovenská dedina s jej kolektívnym hospodárením, konfrontovaná s návykmi hranatej povahy, odchovanej ešte súkromným hospodárením, vytvára hlavnú zápletku a konflikt. Súbežne prebieha lyrický motív mladej generácie, ktorej ľúbostné vzťahy sa nestarajú o dávne smiešne hnevy starej generácie. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (28)
Celkom ojedinelá a tým pádom chvályhodná domáca záležitosť. Ak by sme mohli hľadať ekvivalent vo svetovej kinematografii, tak ma napadá subžáner moderného westernu. Čiže Očovské pastorálie sú moderný eastern. Staré hodnoty verzus nové, česť verzus zapredanosť, tradície verzus nové "zmýšľanie". A tak ďalej. Film je občas celkom drsný, občas príjemne cynický, až komický. Július Pántik chápe svoju postavu a dáva jej všetko zo svojho hereckého majstrovstva. Má čo pri hľadaní ukradnutých oviec riešiť, tu by sa zapotil aj Columbo. Dramaturgicky to však trochu škrípe, napriek kratšej stopáži sa to niekedy mierne vlečie a nie je to prehľadné. Dilema medzi hodnotením, ak to pôjde do modrých čísel, tak hviezdu pridám. 70%. ()
Slovenský western. A že by sa námetov na podobné príbehy po holiach a horách našlo. Tam veru platia iné zákony ako dolu. Tam platí zákon drsného slova aj humoru, flinty mieriacej na všakovakú zver (áno aj na tú najchránenejšiu), no o týchto úlovkoch sa svorne a zaťato mlčí. A v tejto komunite platí tiež miesto zákona fľaša trúnku. Rozveselí, vylieči, no dokáže i zabíjať. Pastorálne dobrodružstvo sa fajnie, až na tú dehonestáciu lazníkov. Horali z chalúp, mimo dediny sú tu vykreslení ako tí najkrutejší vrahúni, bez štipky zmyslu pre humor. Realita je ale úplne niekde inde. Osobne mi nikdy nešlo vo filmoch o realitu, no rovnako mi neštimuje ani boľševické rovnostárčenie, ktoré nemohlo (a nemôže) vystáť kopaničiarskych ľudkov, povznesených nad regule sveta tam dole. Túto trpkú pachuť z filmu neprekrylo ani vynikajúce charakterné herectvo a ani trefná kritika hlúpej polície a dogmatických strážcov boľševického družstevníctva. Za zmienenú dehonestáciu horalov idú nekompromisne dve hviezdy dole. ()
Rok 1973, to uz normalizacia zarezavala do vsetkych oblasti ludskeho zivota aj zivota spolocnosti. A vysiny 60. rokov boli definitivne tatam. Preto Ocovske Pastorale su len takym priemernym normalizacnym filmom. Vorlickov film Tri orisky pro Popelku by som dal urcite vyssie, tento film nezachranila ani ucast pana Kronera. 30 % ()
(43/2017) / Docela zvláštny film ktorý sa odohráva medzi dvomi úplne rozdielnymi svetmi, bača/salaš a svet komunistických súdruhov. Čakal by som, že tento film nemá šancu prejsť sitom cenzúry. Pántik hrá svoj typický part, celkom sa mu podarilo tomuto inak zapadnutému filmu dať aký taký "ksicht". (6/10) ()
(2x) ,,Bože môj, ešte si ani chodiť dobre nevedel, už si bol pri ovciach. Na chrbte sme ťa doniesli do košiara, musel si zaháňať ovce pri dojení..." Slovenský "western" (eastern) o bačovi uprostred kolektivizácie. Spočiatku Očovské pastorále pripomínajú tradičný ľudový film zo slovenskej dediny, hlavne prostredím a typmi dedinských postáv. Avšak najmä stupňujúcou sa konfrontáciou baču Jožka so zákonom počas stalinistického režimu nastoľujú tvorcovia v rámci našej kinematografie netypicky drsný pohľad na slovenskú dedinu v minulosti. Hlavný príslušník SNB (V. Polónyi) i ostatní predstavitelia "vrchnosti" na rok vzniku tu pôsobia výnimočne skôr negatívnym dojmom, vo filme dochádza aj na pomerne horkovtipné narážky na socialistickú ideológiu (napr. keď sa bača pýta, čo bolo hriešne na tom, že hral v kostole na vianočnej omši na fujare, a dostáva pomerne absurdnú odpoveď, že podporoval náboženské prežitky). Konanie a prejavy sympatického baču v podaní výborného Júlia Pántika (v typickej roli šitej legendárnemu hercovi na telo) často oplývajú humorom, dobrým srdcom a budia súcit, ale zároveň sú plné tvrdohlavosťi a "chlapskej cti", ktorá mu nezabráni pobiť sa s hocikým v akejľkovek situácii. Mnoho scén zobrazujúce slovenské dedinské tradície a kultúru (okrem konkrétnych piesní napríklad scéna v obchode s fujarami a píšťalami, z ktorej vycítiť silný bačov vzťah k folklóru) vnímam v rámci atmosféry prostredia z filmu ako prínosné. Čo mi na filmu naopak príliš nesadlo, bola generačná linka o vźťahovom probléme mezi bačou a jeho synom a s tým akýsi do očí bijúci zvlášny kontrast medzi starým konským záprahom a motorkou. Vyvrcholenie vzťahu medzi otcom a synom ale nakoniec hodnotím pozitívne, rovnako tak celý Zacharov film vďaka téme, spracovaniu a Pántikovi v hlavnej úlohe. (80%) (Československá filmová výzva) ()
Galerie (5)
Zajímavosti (2)
- Nakrúcanie filmu prebiehalo v Zvolene, Vigľaši, Kremničke, Banskej Bystrici, Očovej, Rusovciach i v Slatinských Lazoch. (dyfur)
Reklama