Režie:
John HughesScénář:
John HughesKamera:
Thomas Del RuthHudba:
Gary ChangHrají:
Emilio Estevez, Paul Gleason, Anthony Michael Hall, Judd Nelson, Molly Ringwald, Ally Sheedy, John Hughes, John Kapelos, Ron Dean, Mike BurnhamVOD (4)
Obsahy(2)
Film Snídaňový klub režiséra a scénáristy Johna Hughese přináší symbolický obraz života na americké střední škole v 80. letech minulého století. Když se kvůli školním prohřeškům sejde na sobotním vyučování rebel, šprt, školní královna krásy, sportovec a podivínka, všichni jsou pouhými spolužáky. Odpoledne toho mají ale společného víc, než si kdy dokázali představit. V dobrosrdečné komedii o dospívání, která pomohla definovat celou generaci, se představuje hvězdná herecká sestava z 80. let.
(Bontonfilm)
Recenze (404)
Neskutečně nostalgický snímek z americké střední školy pojenávající a propleteném příběhu přeti středoškoláků, kteří za trest zůstavají po škole, kde se musí dostavit každou sobotu. Očarovalo mě prostředí, atmosféra a doba vzniku filmu s níž spojuji i hudbu ve filmu. Typický film z tohoto specifického období, který vás příjemně zahřeje u srdce a pobaví. Perfektně zvolené postavy a také herci, kteří byli vytypování do svých rolí ideálně. Zajímavé příběhy a diskuze mezi studenty, dále pak také různé scenérie, díky kterým se stává nevídané - vznik přátelství mezi lidmi na prvním pohled absolutně rozdílnými, na pohled druhý však lidé se stejnými strastmi a podobnými "nepřáteli"... 85% ()
Solídny začiatok sa postupne začal meniť na znôšku nedôveryhodného a nedôveryhodnejšieho, až priam neuveriteľného, čo, prirodzene, kazí pôžitok z filmu. Najprv celkom nepochopiteľná záchrana „rebela“ Bendera zo strany jeho spoločníkov, hoci on nemal problém ich do radu pourážať, neskôr čoraz podivnejšie a mimoriadne „pózerské“ správanie sa a konanie všetkých prítomných, ktoré vyvrcholí v pateticko-naivnom posedení, kde sa len tak jeden druhému otvoria so svojimi trápeniami. Keď došlo ku konečnému spárovaniu sa, neveril som vlastným očiam, že jedno dievča získal najväčší vagabund a vandal (aj keď to nie je zase taký nezmysel) a druhý pár zase vznikol akoby len na základe úpravy zovňajšku „divného dievčaťa“ Allison. Záverečné intímne zbližovanie pri autách ich rodičov celkovú absurdnosť len podčiarklo. Celkovo mi to vychádza tak, že scenár robil človek, ktorý o mladých ľuďoch skoro nič nevedel. Hoci má The Breakfast Club ako-tak pútavý dej a istú hĺbku, tak všetky vymenované, ale aj ďalšie udalosti, ho zrážajú na úroveň pomerne málo vierohodnej frašky (v zmysle komédia). Je to smutné, pretože niektoré scény pôsobili naopak pomerne vierohodne a našli by sa okamihy, ktoré by sa dali označiť aj za výpovedné o mladých ľuďoch. ()
Nejlepší skupinová terapie, plná zklamaných očekávání, stresujících sociálních statutů a bolestné konečnosti dospívání. ()
Když je mi nanic, sem se vždycky vracím. ()
“Throwback Thursday #38” - Minulý týden byl v ČR launch Sky Showtime a v jejich nabídce se objevil The Breakfast Club, legendární snímek Johna Hughese, který je v USA dnes brán jako generační film. Mimo USA je film známý taky, ale v ČR se premiéry pravděpodobně dočkal až po revoluci. Film vypráví příběh jednoho odpoledne ve škole, kde musí za různé prohřešky sedět skupina 5 různých individualit, které představují 5 stereotypních teenagerů na střední škole nejen v USA a nejen v 80’s. Ti k sobě zpočátku velmi těžce hledají cestu. Takže vyložená konverzačka, kde ty vtipné momenty střídají emotional breakdowny a dojemné scény, kdy si každá z postav nese nějaké šrámy. Pozapomenutý režisér John Hughes točil v 80’s opravdu zajímavé filmy, které dokáží oslovit teenagery i po mnoha letech. Navíc objevil mnoho zajímavých teenage hvězd (ať už to byla Molly Ringwald, Sheenův bratr Emilio Estevez, Judd Nelson nebo Ally Sheedy. Film měl rozpočet 1 milion $ a z pokladen kin získal přes 50, což z něho udělalo velký hit. Holt my v ČR máme Discopříběh a v USA mají Breakfast Club nebo Sixteen Candles (prvotina Johna Hughese). 5 a zatím nejlepší throwback. Shlédnuto na SkyShowtime ()
Chá! Už vím, kdo je TEN Emilio Estevéz, kterého potkali chlapci z Noci v Roxbury :D Co se The Breakfast Club týče, je to dost příjemný film. Bylo to celkem překvapení. Vlastně překvapil hned dvakrát. Z čehož jednou pozitivně a jednou negativně. Skoro celý film bylo pozitivní překvapení. Nebýt toho "pohádkového" konce, který mi do chvílemi celkem dramatického snímku vůbec nesedí, dala bych 4* ()
Další tak trochu šílený průzkum do duší rádoby cizích lidí, který by se dle mého mohl zakládat i na pravdě. Proč ne? Aneb pane Vernone, vidéte nás tak jak nás chcete vidět... ()
Atypický film z typické střední školy. Tak nějak mě donutil, zamyslet se nad sebou a položit si stejnou otázku. Snímek je lehký, nenásilný. Ráda použiju své oblíbené spojení: "hezky divné". Za mě plný počet. ()
Klasika všech klasik, kterou by měl vidět každý. Ve které se najde každý a kterou si každý musí zamilovat. A pak si pořád dokola pouštět Don't you forget about me. ()
Tak tuna sa mi pacilo asi uplne vsetko. Cakal som dalsiu skolsku komediu z 80 rokov, dostal sa mi asi najlepsi teenagersky film o dospievani pre pubertakov dokonca aj z casti hrani nastrocnymi. Postavy su nie len zname charaktery takmer kazdej skoly, ale kazda z nich prechadza vyvojom, meni sa a z casti dospieva. Kto je vlastne ten uprimny a kto zbabelec? A navyse je tam dobra hudba, vela vtipu, trocha lasky a vela silnych momentov s myslienkami aj pre rodicov. Definitivne to doporucujem pozerat v originalnom zneni, lebo herci hraju vyborne. Co este? Vcera som to videl prvy raz, dnes by som si to najradsej pustil znovu. To sa mi este nestalo. ()
Teoreticko-filosofické cvičení. V chytračení soutěží extrémně nadaný uklízeč – zázračné dítě s učitelem, učitel se studenty a jednotliví studenti mezi sebou. Někteří mi přijdou trochu přestárlí, aby seděli ve školních škamnech. Začíná to svižně, ale po příchodu do velkorysé americké (jedno)třídky se děj zastavuje. Možná by tomu pomohlo výrazné zkrácení. Když se ke konci ke žvanění přidají ještě vypjaté emoce, křik a pláč, tak už se to fakt nedá vydržet. To na žáky míří samopalama, aby nemohli jít pryč, když je jim ta uhozená konverzace nepříjemná? Symbolika: 0:13 – divná levitující koule; Pravdivá věta: „We were brainwashed.“ 4:57 – 2 x globus – bude jistě věrně provázet celým filmem; 20:01 – devil horns; 20:38 – devil horns; 20:41 – devil horns. Nemýlil jsem se. Dva až tři globusy jsou v záběru možná polovinu filmu. ()
Musel bych asi dlouho přemýšlet, zda má moje generace nějaký takový podobný film, jenž by takovým způsobem odrážel dobu tak nějak jejich očima.. Ještě před tím než se John Hughes proslavil jako scénárista Culkinových Sám doma, tak dal dohromady ještě jeden kousek, který v součtu není tak kultovní ale možná časem všichni uznáme, jak se na Snídaňovém klubu taky stavělo.. Snídaňový klub je o nápadu, který znamenal dát dohromady partičku všelijakých poškoláků, kdy každý z nich reprezentuje jeden typický školní archetyp - sporťák, rebel, šprt, kráska a podivínka. Všechny tyhle existence se díky stejnému problému setkají na celé odpoledne po škole.. Nemyslím si, že je tam nějaká příběhová vize, nýbrž jde o to nechat postavy interagovat a v různých mezích dávkovat, čím je jejich archetyp klasický a současně jim postupně dovolovat z nich vystupovat.. Uvolněná zábava o tom, jak je to "mladí mají snadný a jak si žijí bezstarostné životy". V tomhle je to nadčasové a ani za bezmála 40 let se nepodařilo ty dvě (teď už tři) generace spojit.. P.S. Kde by byl Matt Groening a jeho Bender Rodríguez nebýt tohohle kousku. 70% ()
V mojich študentských rokoch sa mi táto skoro až sitcomová teenagerská komédia z 80-tych rokov hrozne páčila. Veď si predstavte, že celý film sa odohráva v niekoľkých miestnostiach a chodbách jednej strednej školy, kde sa nesúrodá pätica úplne odlišných puberťákov stretne jedno ráno za trest po škole. Nájdeme tam snobskú slečinku, divnú indepenďáčku, zabedneného športovca, neobľúbeného šprta a ťažkého frajera s podrezaným jazykom. Najprv sa neskutočne osočujú a urážajú a nakoniec sa desne zhulia a zblížia. Znie to naivne, no samotný film tak absolútne nevyznieva. Vďaka výborným hercom (najmä Judd Nelson je úplne "k sežrání") a vtipnému scenáru s nimi prežijete najlepší deň v celom študentskom živote a zistíte, že byť po škole (a s marihuanou) je vlastne strašne super. ()
Namakanej, ale hodnej sportovec, drsnej a zlej ignorant, mimoňka bez kamarádů, namyšlená barbína, šprt otloukánek......a funguje to dokonale. Jasně, že se musí brát v potaz, že film vznikal v 80. letech a je to plný stereotypů, ale ve svý podstatě maj lidi i dneska stejný důvody k rebelství. Kdo si třeba někdy nemyslel, že na něj rodiče serou nebo že ho nikdo nemá rád, že.. Když na tohle přistoupíte, bude se vám to líbit. ()
Až na závěrečnej citovej pisklající výbuch skvělej zážitek. ()
Výborně jsem se bavila a přitom se zamýšlela nad skrytým významem slov těch pěti školáků. Zaškatulkováni je něco, s čím se asi na našich školách moc nesetkáme, ale tím spíš mi přijde zajímavé sledovat, vývoj charakterů. Skvělý film na všední večer. ()
Jsou filmy, které vás vlastně ničím konkrétním nesrazí do kolen, a přesto ve vás zanechají nesmazatelnou stopu a vy se k nim po čase znova a znova vracíte, protože vám dají ten jeden jediný a nenahraditelný pocit tam někde uvnitř vás... A přesně takový, a tudíž velmi vzácný, je Snídaňový klub. Není to salva kulervoucích hlášek, slzopudných přeslazených výlevů ani polonahých roztleskávaček. Je to "jen" sonda do několika "obyčejných" životů zdánlivě "škatulkových" charakterů. Právě svým nenásilným, zato excelentně promyšleným a zpracovaným pojetím je Breakfast Club zaslouženě kultovní záležitost a ve své podstatě dojemnější než Zelená míle a Marley a já dohromady. Určitě neosloví každého a to je jen dobře, nemá zapotřebí zaběhnutá schémata, ale těm vyvoleným dopřeje opravdu krásný zážitek. Zážitek, který svou náladou a "feelingem" výborně vystihuje geniální ústřední hitovka Don't You Forget About Me.----- Recept: 50% scénář, 25% John Hughes, 20% obsazení, 5% soundtrack ----- Hodnocení: 100% ()
To je tak, keď človek čaká kult a dostane... Breakfast club. Pre mňa úplne priemerný film, ktorý mal svetlé chvíľky, kedy som mal pocit, že vidím aj nejaké emócie a nie len nudné pózerské klišé reči, ale tieto momenty zmizli so strihom jednej scény a koniec. Dovtedy nezáživné, potom nezáživné. A prehrávané, prudko prehrávané. Nevravím, že neexistuje radenie mladých do rôznych skupín podľa ich postavenia a statusu, ale tento film mi to jednoducho nepodal dostatočne a takmer celý čas som mal pocit, že sa na niečo iba hrá, ale nie je tým. 58% ()
Klišé osemdesiatkových high school komédií privedené do reálneho sveta výbornej konverzačky. ()
Reklama