Režie:
Jim JarmuschScénář:
Jim JarmuschKamera:
Robby MüllerHudba:
John LurieHrají:
Tom Waits, John Lurie, Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Ellen Barkin, Richard Boes, Pruitt Taylor Vince, Joy N. Houck Jr., Rockets Redglare (více)Obsahy(2)
Ve vězeňské cele se díky nečekaným okolnostem setkávají nezaměstnaný dýdžej Zack, příležitostný pasák Jack a excentricky popletený italský turista Roberto. Zack a Jack nemají žádné iluze, noc za mřížemi pro ně zůstává potvrzením toho, že život za moc nestojí. Nejvíce jim vadí jejich podivínský spoluvězeň. Roberto mluví lámanou angličtinou, a tak mu příliš nerozumějí. Ještě méně chápou jeho nekonečný optimismus, živený vírou v americký sen. Jejich spoluvězeň je dráždí do chvíle, kdy oba pochopí, že má plán, jak z věznice uniknout... Režisér Jim Jarmusch vzdává osobitou poctu vězeňským filmům a žánru noir, proto poučeně, s obdivem, paroduje konvence klasických kriminálních příběhů a jejich hrdinů. Hořko-směšný až absurdní příběh se odehrává v Louisianě, kdesi v okolí New Orleansu. Jeho důležitou součástí je „pomalu jdoucí" černobílá kamera Robbyho Mullera, stejně jako hudba Johna Lurieho a písně Toma Waitse. (Česká televize)
(více)Recenze (183)
Prostříhejme se ven. Odstřihněme ta pouta. Vně mříží, svobodně rozprostřeme ducha. Před námi je cesta. Jdeme dál labyrintem života. Já půjdu tam, ty tam a on zůstává... po boku ženy dle svého gusta. ()
Proč si nepřipadám ošizen!? S hlavním trojlístkem strávíme většinu času, ale dají se charakterizovat jednou vlastností. Přesto si jisté (nemalé) sympatie získali. Příběh se rozmotává pomaličku, skoro až líně a nikdy nepřijde strhující pasáž. Přesto jsem z obrazovky nedokázal odtrhnout oči. Důležité momenty se vyřeší střihem nebo na řadu přijde šťastná náhoda. Proč tedy zhlédnutí nelituji!? Možná díky pokojné atmosféře ve vážném prostředí, ostrovtipu i nečekaně nabytému přátelství. ()
Zajímavý příběh o tom, jak není moc obtížné se dostat do vězení, pokud vás do něj dostat někdo chce. A i když nejste andílci, přichází trest neúměrný jejich počínání. Do jedné cely se tak dostali Tom Waits v roli DJ Zacka, John Lurie v roli pasáka Jacka a italský turista, který to tam vše rozhýbe Roberto Benigni (ten jediný se dopustil zabití při sebeobraně). Ukazuje vývoj vztahů lidí, kteří spolu tráví čas nedobrovolně. Postupně si všichni lezou na nervy, ale když se otevře možnost útěku, neváhají spolu spolupracovat. I když ani jeden z nich nevedl na svobodě takový život, jaký by si představoval, volí útěk a alespoň jakousi svobodu, než stále snášet tu křivdu že se do vězení dostali. Poměrně solidní a vtipný film o bezútěšnosti života a určité vzpouře proti příkoří. ()
Nejhorší Jarmusch vůbec. Jeho filmy u mě oscilují mezi podprůměrem a nadprůměrem (nikdy úplně krajní hodnoty), ale tento se bohužel přiblížil pomyslnému dnu. Místních 83% nechápu, tohle byla příšerná sračka o ničem, kde se za celou dobu nestalo vůbec nic. 15% ()
Bolo to celkom v pohode, predovsetkym Benigni bol vyborny, avsak u Jarmusha som zvyknuty na lepsie filmy. ()
Jednoduchý příběh o dvojici ztroskotanců, kterým zdánlivý prosťáček ukáže cestu z vězení - nejen toho skutečného, ale i z toho duševního. Zatímco pro Zacka a Jacka je vězení jen další místností, kde se nic neděje a čas se ubijí sněním o minulosti (Zack) či o budoucnosti, která nikdy nenastane (Jack), jen tu jsou mříže a chybí prudící ženský, Bob napřed nakreslí okno a pak... / Jen ty improvizační scény jednotlivých představitelů jsou trochu dlouhé (jízda autem, opékání králika). ()
Jim Jarmusch je pro mě celkem zajímavý úkaz. Naprosto chápu, když se někomu jeho tvorba vůbec nelíbí a někdo by mu nejradši líbal nohy. Já jsem nejspíš někde mezi. Pár jeho filmů mi celkem otrávilo a některé byly výborné. A právě Mimo zákon se pohybuje také někde uprostřed. Je to film, kde se skoro vůbec nic neděje a napětí taktéž vůbec negraduje a film se soustředí hlavně na atmosféru a specifický humor. Černobílý obraz dělá zkrátka své a je zkrátka výjimečné, když v době, kdy jasně dominují barvy se někdo pustí do černobílého filmu. Trojice hlavních hrdinů, kteří se nespravedlivě ocitli za mřížemi (přičemž ve filmu nevidíme žádné vyšetřování a soudní proces, prostě je chytla policie a šup s nimi do vězení) hraje velmi dobře, ovšem nejvíce dominující je postava Roberta Benigniho. Ten se totiž stará v podstatě o veškerý humor ve filmu a myslím, že Toma Waitse a Johna Lurieho strčil se svým výkonem do kapsy. Je to takový moula, s lámavou angličtinou (přičemž titulky, nebo český dabing nemůže zachytit spoustu vtipů, které říká v italsko-anglickém jazyce) a zároveň jedno velké plus celého filmu. Jinak je film celkem obyčejný. Na druhou stranu má v sobě Jarmusovské kouzlo minimalismu a Benigni kvalitu snímku rovněž zvedá. Proto dávám silnější 3 hvězdy a 65% ()
Začátek bez soli, ale pak se objeví Roberto Benigni a show začíná. Režisérsky i obrazem brilantní. 4/5 ()
Jarmusch má jednu úžasnú vlastnosť. Nejde ani tak o to, čo rozpráva, ale ako to rozpráva. Atmosféra, tempo, postavy. V tom je jedinečný. ()
Od Jarmusche mám jiné srdcovky, v kterých všechny jednotlivosti slouží celku – tady na mě některé „vyhnívací“ pasáže a občas i ta krásná černobílá kamera ještě působí dojmem lehkého exhibičního naschválu. Boží momenty jsou ale v drtivé převaze. — Vždycky mi vrtal hlavou ten název a teď jsem k němu našel vysvětlení údajně přímo od Jarmusche: Když jste byli v půli osmdesátek v pouličním slangu s někým „down by law“, byli jste si hodně blízcí, chránili jste se navzájem; a ještě předtím ve vězeňském slangu, když byl někdo váš „down by law“ a pustili ho dřív než vás, zašel za vaší rodinou nebo se vám venku o někoho postaral, když bylo třeba. A přitom to byla fráze, která zněla, jako kdybyste byli utlačovaní zákonem – líbil se mi ten rozpor. Tož ja, teď už to dává lepší smysl. ()
Film o absurdite.. neprávosti.. a šťastí v nešťastí (alebo naopak?). It's the sad and beautiful world. ()
Skvělý film o třech kumpánech které svede dohromady kriminál, a kteří na útěku z něj musí, i přes vzájemnou rozdílnost svých povah, stále táhnout za jeden provaz. DJ bez práce Zack a pasák Jack spolu raději nemluví, protože by si museli dát vzájemně na budku, ale italský imigrant Roberto je svojí dětskou prostotou vždy nějak zklidní. ()
Jarmuschov čiernobiely film je pôsobivou melancholickou komédiou o smútku a radosti zo života zaobaleného lakonickým humorom a minimalistickým vyjadrením. ()
Tleskám!!! Jarmusch NA HRAD!!! ()
Stále ještě takový malý rozjezd, kterým se mohutně uváděl Jim Jarmusch na trh. Ústřední trojice perfektně pasuje do svých rolích (nepřekvapivě Benigni herecky přehlučí všechny kolem), velmi výrazná kamera a bohužel nepříliš nosná zápletka o třech uprchlících napříč močály Louisiany. Kolem a kolem je Mimo zákon silný autorský film, originální, ale jeho děj by mnohem lépe seděl na pouhý kraťas či ve středometrážním formátu. 65 % ()
Dost netradiční krimi tragikomedie v podání Jima Jarmusche. Filmu nejenom o útěku z vězení bezesporu "kraluje" Roberto Benigni, ale jeho "parťáci" Tom Waits a John Lurie za ním nezůstávají moc pozadu. Netradiční způsob vyprávění, zajímavá hudba, "kurs" angličtiny po italsku a zážitek od začátku až do konce. S některými díly se u mne Jarmusch trošku minul, ale v tomhle "trefil" a to skoro naplno. ()
Jednoznačne najlepší film od Jarmuscha. Traja hrdinovia utekajúci z väzenia sú skvele predstavení, každý z nich je zárukou nejakej úchvatnej myšlienky, nehovoriac o ich činoch... Samozrejme, najviac vyniká Roberto Begnini, hlavne vďaka nezabudnuteľnej angličtine a tým jeho typickým priblblým výrazom, ktorý musí presvedčiť aj tých 'najtvrdších gaunerov' v podaní Johna Lurieho a Toma Waitsa. Filmová klasika. ()
I přesto, že je to minimalistický snímek, tak je to v některých místech až trochu moc popotahované... Ale ten Roberto to sehrál fakt mistrovsky. ()
Klasickej Útěk z vězení je milionkrát lepší...tohle je nuda, ať dělám co chci, tak jediný co mě bavilo. byla hudba (Waits prostě umí), špičkový noirový vzhled a labužnické záběry na prostředí ve kterém se celý příběh odehrává..Nebejt tohohle..nevim nevim ()
V příběhu (hlavně v průběhu útěku) nemá smysl moc se šťourat, samozřejmě je to všechno značně nepravděpodobné. Lepší je kochat se báječným ústředním triem, skvělou hudbou a tak vůbec. ()
Reklama