Režie:
Zoe Lister JonesScénář:
Zoe Lister JonesKamera:
Hillary SperaHudba:
LuciusHrají:
Hannah Simone, Colin Hanks, Zoe Lister Jones, Brooklyn Decker, Jesse Williams, Angelique Cabral, Nelson Franklin, Adam Pally, Majandra Delfino, Fred Armisen (více)VOD (3)
Obsahy(1)
Příjemně syrový, skutečný a k popukání legrační celovečerní debut z dílny Zoe Lister-Jonesové, vypráví příběh Anny (Zoe Lister-Jones) a Bena (Adam Pally), páru, který se nedokáže přestat hádat. Když jim jejich terapeutka doporučí, aby se pokusili překonat svůj zármutek netradičním způsobem, vzpomenou si na společnou lásku k hudbě. Při posledním zoufalém pokusu o záchranu jejich manželství se rozhodnou proměnit všechny své hádky v píseň a s pomocí souseda Davea (Fred Armisen) založí kapelu. Příběh o lásce, ztrátě a rokenrolu nabízí vtipný a chápavý pohled na současnou lásku, okořeněný vskutku chytlavými popovými melodiemi. (Cinemax)
(více)Videa (1)
Recenze (15)
Musím říct, že je Zoe Lister Jones docela šikovná. Akordy na kordy je taková americká nezávislá jednohubka, ale docela je i zábavná. Má skvělý hlášky a kdyby vynechala pár zbytečných scén, byla by to docela i slušná komedie. Takhle je to ale na druhou stranu s celou její osobností tak, jak to cítila...a já to beru. Docela pobavilo. ()
Dobrý nápad, ale je to na môj vkus primálo vyhrotené a nakoniec to smeruje úplne inou cestou, jak by som si predstavoval. Čo je škoda, pretože miesto komornej drámy s vizuálom lesbo-indie tv romantiky, sme mohli dostať nicholsovskú fight story až na doraz, a zo mňa osobne by niečo také dokázalo vyždímať omnoho silnejšie emócie. Ale tak v nezávislákoch sa hraje na osobné príbehy, že ano, Zoe Lister-Jones je navyše celkom slušná herečka, a aj keď natočila tuctovku, na ktorú si zajtra nebudem pamätať, chválim aspoň ju, s jej záverečnou osobnou spoveďou. Tá bola napísaná pekne. Rozhovor s matkou tiež. Na druhú stranu, s humorom to nevie vôbec. Ale ak jej to pomohlo s terapiou, tak iba dobre. ()
Manželská dvojice, totální rozpad. Vyhoření, prázdnota. Zoufalá snaha se sebou něco udělat vede k neustálému zapalování dalších a dalších jointů a nesmyslným nikam nevedoucím dialogům. Ty jsou tak úmorné, že to ani nejde popsat. Načež založí kapelu, dojde k záblesku naděje a pak to jde zase do kytek. Dále jsem již nevydržel. Nevím proč to tvůrci museli vyprávět tak složitě a okecávat všecko stovkami zbytečných slov. 40% ()
Tohle je příjemný indie film se vším, co k tomu patří. Námět je myslím trefný. Partneři řeší svoji krizi založením rockové kapely. Pokud máte zrovna kolem sebe hodně vrstevníků pobíhajících kolem vás s plenkama a kočárkama, jenž do vás "nenápadně" šťouchají a pomrkávají (nudge, nudge, kdy vy si taky jednoho sviště uklohníte, co? Nudge, nudge! Hahahaha!), tak si přidejte ještě jednu hvězdu navíc. ()
Nejlepší popis Band Aid jaký jsem četl je: vtipný film o smutném tématu. Zoe Lister-Jones v roli scénáristky, režisérky a ještě k tomu představitelky hlavní ženské role dokázala vytvořit příjemnou indie komedii, která jen o chlup svojí kvalitou zaostává za další letošní velmi povedenou žánrově spřízněnou The Big Sick. Celý děj filmu se točí kolem páru Anny a Bena, kteří jsou v zvláštní fázi svého vztahu, mají mezi sebou menší i větší problémy, pár kostlivců ve skříni, kteří se postupně ozývají, ale přes to všechno chtějí svůj vztah zachránit. Rozhodnou se tak založit kapelu, skrze kterou chtějí ventilovat své problémy a místo hádek začnou skládat písně. Film řeší spoustu témat od těch malicherných párových hádek až po temnější témata, která vycházejí z komplikované historie Anny a Bena, všechno to ale dokáže podat skrze vtipnou a velmi lidskou formu, která navíc funguje a vyvolává kontrastní pocity k tomu co se ve filmu odehrává což je velmi obdivuhodné. To chce samozřejmě notnou dávku režijního a hlavně scénáristického umění, které Zoe Lister-Jones rozhodně ukazuje. Adam Pally povedeně sekunduje jako druhá část páru a za zmínku rozhodně stojí i naprosto skvělý Fred Armisen v roli podivínského souseda. Band Aid je velmi slušný první režijní počin a na poli komedií letošního roku rozhodně zaujímá přední příčky a to především díky své práci s postavami a formou podání, protože ta je nejen vtipná, ale hlavně pravdivá ve vztahu k lidským emocím. 78% ()
Reklama