Režie:
Brett HaleyKamera:
Rob GivensHudba:
Keegan DeWittHrají:
Sam Elliott, Laura Prepon, Krysten Ritter, Nick Offerman, Katharine Ross, Mei Melançon, Todd Giebenhain, Candice Coke, Barbara Scolaro, Jackie Joyner (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Lee Hayden je stárnoucí bývalá hvězda stříbrného plátna, která zářila ve westernech před čtyřiceti lety. Dnes namlouvá reklamy na omáčky barbecue a na svém ranči v Malibu se věnuje převážně popíjení burbonu a kouření trávy, kterou ho zásobuje jeho jediný přítel Jeremy, který s ním kdysi (v dětské roli) hrál v jeho nejslavnějším filmu Hrdina. Lee je rozvedený, s bývalou ženou má celkem srdečný vztah, to se ale nedá říct o vztahu k dceři, zřejmě trvale frustrované tím, že ji jako otec zanedbával. Takřka v tu samou chvíli se Lee dozvídá dvě věci, které mají jeho celkem poklidné vegetování rázem změnit: jeho agent mu sdělí, že dostane cenu Western Icon za celoživotní dílo, a jeho lékař ho zaskočí zprávou, že má rakovinu pankreasu. Lee o své nemoci nikomu neřekne, místo toho tvrdí, že dostal nabídku natočit nový film. U Jeremyho se setkává s mladou ženou, stand-up umělkyní Charlotte (která si taky přišla pro matroš), a setkání má nečekané erotické dozvuky. Lee Charlotte pozve, aby ho doprovodila na předání ceny (což předtím jeho dcera odmítla). Na ceremoniálu Lee zazáří – má výbornou řeč a v závěru svou cenu věnuje překvapené fanynce... (TV Nova)
(více)Recenze (51)
Podmanivý film o stárnutí, který si plyne bez nejmenší námahy, má kouzelný baryton a umí vyslovit správná slova ve správný čas. ()
Tyhlecty indie "nízkorozpočťáky" s anti-hrdinou v čele, co tak pohodově plynou, mam docela rád. Nejlepší moment je, když si děda při nacvičování textu vylejvá srdíčko a jeho zhulenej kámoš si při tom dělá rozcvičku ve stylu Jirky Paroubka. Na to vám nestačí ani MasterCard. (85%) ()
Je super vidět, že se v Americe ještě točí i podobný, hluboce lidský, citlivý filmy. ()
Sam Elliott ruluje. ()
Bylo to fain. Příběhů o stárnoucích nemocných lidech rozhádaných s dětma je dost, tohle je ale taková až pohodovka o těžkých věcech. Sam Ellitot v roli, za které se rozdávají nominace. ()
Co k tomu napsat? Musím se přiznat, že úplně nevím. Tak prostý příběh, ovšem skutečně krásný a dojemný – chvílemi jsem opravdu slzel – a místy mi atmosféra trochu připomínala The Mule. Sam Elliott byl perfektní, jeho charisma je přímo oslňující (to možná není nejlepší přirovnání, ale na lepší teď nemám, ještě mi hraje písnička na konci závěrečných titulků a je to prostě nádhera). Nemluvě o jeho hlasu (a kníru), který dokáže pozvednout i reklamu na Doritos s mnou neoblíbeným Lilií die Nase Y. Před ostatními herci a všemi dalšími, kteří se podíleli na tomto filmu smekám a děkuji jim. A když už jsem u toho děkování, tak nesmím zapomenout na Real Toma Hardyho a jeho seznam filmů zasluhujících větší pozornosti. Tam jsem totiž k tomuto snímku přišel. A jsem za to moc a moc rád... ()
Intimní a silné, hlavně díky hlavní postavě. ()
sracka o niakom staršom fetakovi to fakt nechapem co toto malo byt tymto len zhovadili western ()
Velmi příjemné překvapení. ■ Zpočátku se to tváří jako One Week, pak to přechází v poetický Paterson a ve snových scénách zavítáme na Slow West. ■ Tentokrát se mi opět vyplnilo, že když od filmu neočekám moc, tak dostanu hodně. ■ Sledujeme smutný příběh osamělého smutného jednasedmdesátníka, který má již svou hereckou kariéru za zenitem, svoje volné okamžiky tráví buď chlastáním alkoholu nebo hulením marihuany, anebo obojím nebo pro změnu hulí a chlastá u svýho kámoše Jeremyho, kterej prodává drogy svým stálým zákaznikům. Čuměj spolu na starý filmy a pořady a vzpomínaj na starý dobrý časy, kdy oba dva skutečně pracovali. Lee HAYDEN, hlavní postava, měl za celej život jen jednu pořádnou roli, ale stála za to, a taky je to jediná role, ze který ho lidi znaj. Ten film se jmenoval: "THE HERO". De facto Sam Pack ELLIOTT ve filmu tak trochu hraje sám sebe, něco na způsob Un homme et son chien a The Congress. ■ Snové obrazy se zde míchají s realitou, ale Lee chce pochopit smysl myšlenek, které se mu neustále opakují. Po čase však dochází k tomu, že ví, co to znamená, ale nechce si to přiznat... ■ Při jednom z dýchánků u Jeremyho si přijde pro zboží nějaká mladá žena, říkejme jí Charlotte, jsou spolu chvíli sami, protože Jeremy jde pro matroš. Lee na ní čumí, prohlíží si jí od shora až dolů, a pak zase zpátky a zaujme ho, ba co víc, ona na něj taky civí, jak děti v cukráně na pamlsky a on jí zaujme ještě víc, tady se film dělí, protože pak ubíhá trochu jiným směrem. Když se pak potkaj u stánku s mexickým jídlem, tak už je jasný, že jiskra dávno přeskočila a skrytý plamen jen tak neuhasí... ■ The Hero je velmi zajímavý snímek, a to nejen tím, že celý stojí pouze na dvou do jisté velké míry rozdílných postavách, ale že dokáže zaujmout i bez zbytečného patosu, nesmyslného reklamního průvanu a zbytečných marketingových krasožvástů. The Hero je takový malý zastrčený směle nesmělý hrdina, jako třebas The Homesman. Lauře to tady s těmi havraními vlasy ohromně slušelo. Na snímek Come Early Morning, který jsem si pouštěl nedávno, jsem se díval jen kvůli ní a jaké bylo mé zklamání, když se tam jen párkrát mihla a svým hlasem pronesla pouze pár větiček; zato tady jsem si jí pořádně a plnými doušky užil. ■ Atmosféra filmu se mi moc líbila a ten jemný hudební doprovod jakbysmet. A že je film do značné míry předvídatelný? Ano, je. A Co? Jsou různé druhy filmů, které různě působí na různé smysly, vědomí a podvědomí. Když chci dobrodružství v rouše pohádkového fantasy, tak se mrknu na The NeverEnding Story, když chci sci-fi, tak na Star Trek VIII: First Contact, když mám chuť na komedii pro odreagování, tak Jáchyme, hoď ho do stroje!, když večerníček, tak Četnické humoresky, když chci romantiku, drama a akci, tak Rockyho a když chci nějaký film, který na mě bude působit především emocionálně, tak právě takové filmy, jako je The Hero a podobné. ■ (R) [88/100] ■ (K) [84/100] ■ (V) [72/100] ■ (H) Sam Pack ELLIOTT [86/100] ● Laura H. PREPON [84/100] ■ (♫) [80/100] ■ (E) One Week (2008) ● Paterson (2016) ● Atarashii kutsu wo kawanakucha (2012) ● The Horse Whisperer (1998) ● Nothing Personal (2009) ● The Congress (2013) ● Mr. Morgan's Last Love (2013) ● Slow West (2015) ● Un homme et son chien (2008) ● Come Early Morning (2006) ● The Homesman (2014) ● Lost in Translation (2003) ● The Lobster (2015) ● Is-slottet (1987) ● Hateship Loveship (2013) ■ (Č) 1 ■ (P) [Úterý, 10-X-2017; 14:44] [1080p] [ϿϾ] [PZ-cz] [83/100] ■ (CSFD) kaylin ■ (C) [83/100] () (méně) (více)
Sam Elliot s archandělským basem ve skvělé příležitosti. One of the best films of 2017! Tuším nominaci.... ()
Samovi Elliotovi plný počet hvězdiček! ()
Je to milý, citlivý film, který dokáže i dojmout. Postarší, ne příliš úspěšný herec se musí vypořádat s těžkou životní situací, když mu zřejmě nezbývá mnoho času. A tak napravuje pošramocené vztahy s manželkou a dcerou. Jediné, co ozvláštňuje tento film z jinak zavedeného schématu je občasná návštěva svého kámoše a dealera. No a pak samozřejmě setkání z mladou Charlotte. Podle mne tedy jen další podobný film o tom, že se je třeba před smrtí smířit s rozhádanými a při troše štěstí si ješte něco užít. 70% ()
Další z vyděračských spektáklů, které nemám ráda. Vůbec mě to nedojímá. A co jako? Mě by zajímalo, jak žil předtím. A jestli vůbec žil. Je to samoúčelný vyděračský sladkobolný drámoš jednoho starýho sobce, kterýho zhoubná nemoc posílá pod kytky chvilku po sedmdesátce a on se cestou ještě stačí sobecky zamilovat. ()
"Ráda pálíš svíčku z obou konců, že jo?" ()
Nadhodnocená nuda o jednom starém kovboji... ehm, herci. ()
Parádní film. Plyne spolu se stářím a nemocí a zvláštním klidem-neklidem. A komedie to rozhodně není. ()
Že má Sam Elliott velké charisma jsem věděl už dlouhou dobu, ale že mu tak neskutečně sedne role vysloužilého westernového herce, který vemlouvavým chraplákem namlouvá reklamy na barbecue omáčky, je i tak malé překvapení. K filmu jsem přistupoval trochu s nedůvěrou, jelikož se jen hemží hollywoodskými klišé obvyklými pro romantická melodramata, ale nakonec jsem ocenil právě tu romantickou linku příběhu. Film o stárnutí a přicházející smrti, ale také o sobeckosti a pozdní lítosti. ()
Hořce hořká komorní věc s malými kapkami sladkého syrupu, kterého je tak akorát, aby člověk neprobrečel většinu filmu od začátku do konce. Téma smrtelnosti není nic nového, námětem tudíž film k židli nepřiková. Jenže vším ostatním už ano. Jinak, než hereckým koncertem se výkon Sama Elliota nazvat nedá, obzvlášťe, když toho moc nenamluví a hraje hlavně tváří a držením těla. A ten jeho hlas... být třicetiletá ženská, podlehnu mu naprosto sama a s radostí, jako se to povedlo Lauren Prepon. Jenže ženská nejsem, a tak mohu jen trochu vzdychnout, že jsem neměl dědečka s takovým hlasem, který by mi jako malému četl pohádky. Bylo by ale krátkozraké a naivní vidět kvalitu filmu jenom ve výkonu Elliotta. I když se totiž může na první pohled zdát, že se mu skoro vše podřizuje (hudba, scenérie, kamera), tak kvalita filmu tkví právě v tom, že ostatní stránky filmu spíše s Elliottem spolupracují, než by byly v jeho vleku. A hlavně, střízlivá délka stopáže filmu velmi sluší. Ačkoli by se The Hero dal onálepkovat za typický festivalový snímek a prvoplánové "umění", během něj si to nestihnete uvědomit, protože když se nekocháte Elliotem nebo kamerou, přemýšlíte o vlastní smrtlenosti. A o tom kinematografie a umění je, a nemusí být zrovna "velké". ()
Jedním slovem nádhera ()
Psychologicky príbeh necielene ladeným dejom o nelogických pochodoch, kde by sa mohlo povedať, že ide o vyliatie si srdca uhasínajúcej hereckej kariéry. Či to tak je sa asi nedozvieme, pretože tomu chýbal adekvátny koniec, aj keď logiku to malo. ()
Reklama