Režie:
Clive DonnerKamera:
Curtis ClarkHudba:
John AddisonHrají:
Peter Ustinov, Jean Stapleton, Constance Cummings, Tim Pigott-Smith, Kenneth Cranham, Susan Wooldridge, Nicollette Sheridan, Caroline Langrishe (více)Obsahy(1)
Peter Ustinov jako legendární detektiv Hercule Poirot se přijel bavit a náhle má plné ruce práce. Hercule Poirot se rozhodl strávit víkend na panství George Stubse, kde ho čeká neobvyklá kratochvíle. Pozvání přijal na popud paní Oliverové, americké spisovatelky kriminálních románů, kterou sir George najal, aby pro jeho přátele připravila zvláštní hru. Všichni hosté budou hledat stopy, vedoucí k usvědčení fiktivního vraha, a Hercule Poirot se na to moc těší. Sotva ale zábava začne, vymkne se autorce z ruky. Místo jedné falešné mrtvoly se objeví hned dvě skutečná těla! Velký detektiv musí opět zaměstnat své geniální šedé buňky... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (33)
Jestli mám někdy ambivalentní pocity, tak tady. Miluji Sucheta, ale stejně tak mám moc rád Poirota Petra Ustinova, jakkoli fyzickým typem mu neodpovídá. Vražda na Nilu a Smrt pod sluncem, ta zejména, jsou pro mne jedny z nejlepších adaptací Agathy Christie, i těmi rozbalovanými konci jsou velmi stylové (i když britskou atmosféru zdokonalila a vybrousila Suchetovská produkce). Bohužel u několika Ustinovových Poirotů zvítězil americký produkční styl a je to cítit. Hnusný slizký macarát Hastings (Lachtane, klaním se za jeho vynikající charakteristiku) je na blití, chová se jako debil, vypadá jako debil (Suchetovský Hasting je důstojně natvrdlý, to je velký rozdíl) tomu všemu dává korunu. Škoda. ()
"Někteří musí své šedé mozkové buňky prohánět, inspektore, a někteří se musejí nechat prohánět od nich !!" ;) Jedinečným a nepřekonatelným, nikoliv jediným, Poirotem pro mě zůstává skvělý David Suchet, nicméně ani Peter Ustinov se svými dvěma Oscary patřící k hereckým legendám nezklamal, Poirotovi propůjčuje kus svého kouzla a velmi zřetelně ho ozvláštňuje, a zde také jasně ukazuje proč.. Ne jeho vinou patří Hra na smrt k nejslabším "poirotovkách", když jí jasně schází atmosféra, napětí postrádá jakoukoliv gradaci a celkově působí velmi podprůměrným dojmem.. Celkově jde o velmi multikulturně bizarní záležitost, když příběh belgického detektiva ztvárněného hereckým pojmem s ruskými předky z pera anglické šestákové autorky Agathy Christie točí Američané, byť rukou Brita..;) ()
Such a shit without Suchet.. Připadal jsem si, jako bych sledoval mordy v Midsomeru (což už je sama o sobě zátěž srovnatelná se španělskou inkvizicí) a bylo přitom na mě položené osmdesáti kilové sofa. Někde u půlky si pak na něj necitlivě přisedly Benno Berghammer, státní návladní McCabe i jeho věrný pes Max - všichni po vydatném obědě. Nevěřím, že detektivky Agathy Christie mají primární účel unudit čtenáře (diváka) k smrti.. ()
Je možné, že je to kvůli tomu, že jsem dřív viděl novější Poiroty a nemůžu si Sucheta vynachválit, tak proto mě tyto starší díly tolik nenadchli. I když je P. Ustinov jistě jinak uznávaný herec Poirot mu podle mě nesedí. Dále nevím, jestli to bylo tím, že jsem byl tolik unavený, nebo film opravdu provázely mrtvé chvíle, protože jsem na okamžik usnul a neviděl jsem celou hru. Teprve ve chvíli, kdy začal Poirot řešit jsem začal dávat pozor a i zde se našli slabé chvilky. Námět v podobě A. Christie je samozřejmě dobrý, ale mimo hlavních detektivů a záporáků to spíš herci kazili, hlavně ta strašná babizna, která sice měla být divná, ale otravovalo to i mě jako diváka a kdo si čte mé komentáře, tak ví, že otravnou babiznu v HP5 jsem si vychvaloval. Zkrátka a dobře, film se mi líbil, ale znovu se na něj asi nepodívám, možná jen kvůli chybějící části. ()
Ustinov není špatný Poirot, vlastně je i dobrý, jenže všechno ostatní výsledku brutálně podráží nohy, už jen samotný Hastings, který nejenže je ještě tupější, než lékařské znalosti doktorů z Ordinace v růžové zahradě, ale hlavně vypadá přesně jako někdo, kdo má ve svém sklepení umělou sluj, kde przní nezletilé pudly, které předtím obarvil na oranžovo a nosí při tom na hlavě čepici v podobě přistávající kachny. posunutí děje o několik desítek let do současnosti je velmi nevhodné, protože nové době nebyl upraven starý příběh a jedná se pouze o kosmetické změny (ach ty hnusné kostýmy a mužská náušnice v podobě nůžek, to mě bude ve snech děsit do dalšího milénia!). ()
Galerie (7)
Zajímavosti (1)
- Původní román Hra na vraždu z roku 1956 vychází z novely Greenshoreova kratochvíle, ve své době nepublikovatelné pro svůj formát (nebyla to ani povídka, ani román). (NinadeL)
Reklama