Tvůrci:
Bruce MillerHudba:
Adam TaylorHrají:
Elisabeth Moss, Alexis Bledel, Madeline Brewer, Amanda Brugel, Ann Dowd, Clea DuVall, Joseph Fiennes, Jonathan Malen, Max Minghella, Yvonne Strahovski (více)Epizody(13)
-
June (S02E01)
-
Neženy (S02E02)
-
Přítěž (S02E03)
-
Jiné ženy (S02E04)
-
Zrnka (S02E05)
-
První krev (S02E06)
-
Poté (S02E07)
-
Ženská práce (S02E08)
-
Chytrá síla (S02E09)
-
Poslední obřad (S02E10)
-
Holly (S02E11)
-
Po porodu (S02E12)
-
Slovo Boží (S02E13)
Obsahy(1)
Dramatický seriál ověnčený cenou Emmy se vrací se svou druhou řadou, která se točí kolem Offredina těhotenství a jejího neutuchajícího boje za vysvobození svého dítěte z dystopických hrůz Gileádu. "Gileád je ve vás," to je oblíbené rčení tety Lydie. Ve druhé řadě budou Offred a ostatní postavy bojovat proti této temné pravdě, nebo jí naopak podléhat. (HBO Europe)
(více)Videa (5)
Recenze (48)
Celá druhá séria sa snaží pôsobiť veľmi kompaktne, dodržiavať zvolené, ako inak pomalé, až hypnotické tempo rozprávania (vážne nie určeného pre každého), jednotný vizuálny štýl a stále viac a viac sa dostávať do myslenia a cítenia všetkých zúčastnených. Sympatie k nim sa menia každú epizódu, niekedy logike ich činov nemusíme v prvom pláne chápať, ale nakoniec sa v zlomovcýh okamžikoch o nich dozvedáme najviac. Herci sa s postavami zžili natoľko, že sa mi nechce veiť, že sú schopní z nich v civile vystúpiť. Na prekreslenie fikčného sveta mi zatiaľ bohato stačí súkromie jednej rodiny a občasné výlety do iných komunít a rodín, prípadne do Kanady. Ide o "Príbeh služobníčky", takže osobne mi nejaké hlbšie osvetľovanie politiky a iné detaily fungovania Gileádu nechýbajú, dostatočný obrázok štátu zo základných, inak nesutále pripomínaných pravidiel sa dá urobiť aj zo zobrazeného. Len by ma zaujímali ako bonus medzinárodné vzťahy Gileádu napríklad so Severnou Kóreou... ()
Druhá řada je o něco slabší než první, protože je na ní prostě vidět snaha, aby se nic důležitého nestalo a celá sága se jim nechýlila k závěru hned po prvních pár řadách. Herecky tomu opět kraluje Elisabeth Moss, která toho často dokáže odehrát spoustu jediným pohledem, ale velmi dobré jsou i další: Yvonne Strahovski či Alexis Bledel. Muži se sice tváří, že tomu vládnou, ale pro seriál to neplatí, tady jsou naopak ve stínu ženských postav. Možná nebylo třeba ani tolik flashbacků (70%). ()
Druhá série se mi líbila o kousek vice než ta první. Možná to bylo tím, že to bylo méně June, ale vice Offred, která mi přišla zajímavější než spousta flashback, které byly v první sérii, ale chápu, že jsme se s postavou June museli nějak seznámit. Celkově mi Offred tuhle sérii přišla zajímavější a jiná a proto mě to asi bavilo vice. A konec mě asi jako všetčinu strašlivě nas*al. Zachovala se jako sobecká mrcha a tolik lidí vystavila nebezpečí, ale stejně se šíleně těším na další sérii, už bych jí tu chtěla mít! ()
Opravdu až úmorné tempo (hlavně prvních) epizod se zúročilo proniknutím do zmučených duší lidských práv i důstojnosti zbavených postav a poodhalením větších kousíčků minulosti, (z)řízení a ideologie Gileádu, náboženské totalitní diktatury. Většinou právě z konfliktu s represivními, zrůdně pokroucenými (a jednoznačně sexistickými) zákony vyplynuly ty nejsilnější emoce (např. epizoda s "přátelskou" návštěvou gileádské delegace ve svobodné Kanadě). Z filmařského hlediska nenacházím výtky, snad jen ta již zmíněná rozvláčnost, vyznačující se mj. dlouhým zkoumáním vnitřního rozpoložení z detailů tváří, ponejvíce samozřejmě té (ne dvakrát atraktivní) Offrediny. ()
Galerie (978)
Zajímavosti (1)
- June (Elisabeth Moss) sleduje na notebooku epizodu Náhradní matka (1998) seriálu Přátelé (od r. 1994). A to právě slavnou scénu, ve které Monica (Courteney Cox) vysvětluje Chandlerovi (Matthew Perry) ženské erotogenní zóny. (hansel97)
Druhá série Příběhu služebnice ve všech směrech upadá. Ačkoli je zajímavou otázkou, nakolik na tom nese podíl Margaret Atwoodová, jelikož se na celém projektu autorka předlohy tvůrčím zp. podílí, pátrat po odpovědi raději nebudu. Každopádně: - Emocionálně přepjaté a citově vyděračské. Často platí, že message byla doručena (nejedná se ostatně nikdy o žádné složité poselství), ale je třeba v divákovi indukovat ještě patřičné emoce. Obvykle za přispění odpovídající hudby. Celkově natolik přímočará a průběžně vnucovaná snaha, že je díky ní seriál občas k nesnesení. - Myšlenkové zploštění: všechny ženy jsou nakonec oběti, zatímco původci všeho zla v Gileadu jsou samozřejmě jen muži – viz systematická práce na polidštění a zesympatičtění Sereny Joy Waterford, které je za hranou psychologické uvěřitelnosti a základní charakterové konzistence. Viz také uvedené rčení, že zatímco muži se bojí, že je ženy zesměšní, ženy se bojí, že je muži fyzicky napadnou – zde aplikováno triviálně (to samé se mimochodem v podobném kontextu objevuje v jinak lepším seriálu The Fall). - Spousta nesmyslů a logických lapsů – například proč disidenti žijící v Kanadě už dávno nenatočili dokument s osobním svědectvím, když se ukáže, že pro radikální změnu postoje Kanadské vlády v jednání s Gileádem stačí zveřejnit svědecké dopisy trpících gileádských žen, u nichž lze beztak jen stěží dokázat původnost? Proč gileádská vláda posílá zlobivé plodné ženy po jednom porodu zemřít do pracovních táborů, když jsou tak strašně vzácné? Proč je tak jednoduché pro Serenu Joy zfalšovat Waterfordův podpis a zničit tak jednoho nebezpečného a vysoce postaveného gileádského politika, aniž by se na celou věc v krajně paranoidním prostředí přišlo? Třeba tak, že Serenu Joy daný politik, kterému muselo být jasné, že k falšování podpisu došlo, prostě také neudal? - Protagonistka se sice tváří jako badass, ale obávám se, že na tenhle zádumčivý pohled se redukoval také celý její charakter. Lze pochválit rozvíjení motivu stockholmského syndromu, ovšem nelze pochválit, že se tak zřejmě stalo ze strany scénáře neúmyslně a místo toho jde o výše popsanou dichotomii women are good/men are bad. S tím také souvisí podivně traktované motivy mateřství, které je zde ukazováno v tajemné spřízněnosti s dítětem, bez nějž dítě i matka hyne, přičemž je k tomuto poznání ze strany některých postav zřetel pouze jednou a jindy už zase jakoby neplatil. - Debilní scénáristické berličky na způsob nové postavy, která se objeví v závěru, a způsobí zásadní zvrat, či naopak nevyužití postav stávajících. S tím také souvisí natahované a nesmyslné scény, které jsou v celém seriálu jako přílepek, neboť nic nového nepřinášejí – ani významově, ani narativně – přičemž jsou někdy i vnitřně nekonzistentní s charakterem postav. Například, když June přožije díky podivným výčitkám svědomí jakousi schizoidní ataku, abychom se o ní jako jeden díl báli, že už je úplně mimo a zcela zpracovaná nepřítelem, aby se najednou opět vzpamatovala, přičemž je její vnitřní postoj a stav dění prakticky totožný s tím, který byl aktuální v předchozím díle. - Pochválit lze ovšem alespoň jednu věc: pěkná scéna pokusu o útěk June ve sněhem obklopeném venkovském sídle, která ukazuje, že i přes odhodlání, šanci a prostředky může lidská snaha pohořet na sérii zdánlivých maličkostí. () (méně) (více)