Režie:
Philippe Van LeeuwScénář:
Philippe Van LeeuwKamera:
Virginie SurdejHrají:
Hiam Abbass, Juliette Navis, Diamand Bou Abboud, Mohsen Abbas, Moustapha Al Kar, Alissar Kaghadou, Ninar Halabi, Jihad Sleik, Elias KhatterObsahy(1)
Sýrska žena Oum Yazan (Hiam Abbass) drží svoju rodinu pri živote v jedinom byte, ktorý zostal stáť po silnom bombovom útoku. Prísnymi pravidlami sa snažia udržiavať pozostatky ich predošlých civilizovaných životov, zatiaľ čo vonku má ich byt neustále na muške nepriateľský ostreľovač a za dverami číhajú nebezpečné indivíduá, využívajúce hrôzy vojny k tomu, aby sa materiálne obohatili a sexuálne uspokojili. (sochoking)
(více)Videa (2)
Recenze (16)
Docela trýznivý film o životě v Sýrii. Nebo spíš o přežití, protože téhle rodině se vzít kramle do Evropy kupodivu nezachtělo. Jejich dům jim byl zároveň útočištěm i vězením. Zdroj napětí filmu se udál hned na začátku a společně se slušnou prací kameramana se povedlo navodit docela stísněnou atmosféru. Bohužel kromě té atmosféry mě to nepřišlo dvakrát poutavé. ()
Izraelka Hiam Abbass hraje šéfku rodiny v posledním obývaném bytě rozstříleného činžáku kdesi uprostřed bojové linie v Damašku. Spolu s její rodinou tam je i manželský pár s děckem, kterému vybouchl byt v pátém patře, služka a syn jedné známé. Intenzivní atmosféra války v Sýrii v komorní minimalistické formě ( pouze byt a úzký výhled z bytu na parkoviště ) a přesto přesvědčivé a autentické - odstřelovači, bomby, vojáci, povstalci, rabovači - permanentní nebezpečí vyjádřené také ve famózním hereckém výkonu hlavní hrdinky. ()
Príbeh obyčajných ľudí - 1 rodiny, niekoľkých generácií, v 1 byte, počas neobyčajnej doby - situácie - vojny v Sýrii.. Hoc je snímok čisto komorný, natočený z úhlu pohľadu konkrétnej rodiny, je dosť surový, realistický, pochmúrny, smutný, drží diváka v ako-takom napätí počas celej svojej dĺžky, keď neviete, čo sa môže stať v nasledujúcich momentoch. ()
Žánry se mění v čase, dřív by to byl horror, potom scifi, pak pouhá skutečnost; dnes asyriated, zítra czeciated- i když na oko už tak vypadá, Corona-Vir, ještě není Korona-Sir, dosud nikoho neznásilnil... Byt jako pevnost, dobytná... pro kohokoli. Odstřelovače, rabovače, bombardovače, zvenku. Zevnitř zobrazeno velice decentně, obvykle to bývá horší. Orientální matriarchát už mnoho zachránil, ale mnoho také poslal k čertu. ()
„Z TOHODLE DOMOVA MĚ NIKDO NEVYŽENE…“ /// Takhle my tady (v tý Sýrii) žijem. Máme byt v paneláku a když někomu spadne do vobejváku bomba, tak ho třeba vezmem k sobě. Že je nás moc? To se jen zdá… jakmile totiž někdo vyjde ven, je velká pravděpodobnost, že už se nevrátí. Doma se nenudíme. Když zrovna někdo nestřílí, tak bouchaj bomby. Nebo někdo klepe – což je vlastně asi ještě horší. Ale my, ženy, jsme statečný! ... Je libo trocha toho lidskýho utrpení? Komorní lidský drama, ve kterým je na malým prostoru dost postav, vystavenejch složitejm situacím. Silný…ale filmařskej zázrak to není. Prostě sbírka stresujících situací, vložená do jednoho dne. My ale víme, že válka je kurva a kdo v ní nejvíc trpí… (tak by mě zajímalo, proč k nám proudí zástupy mladejch mužů, když chudáci jsou vesměs ženy a děti…). /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Zjistím, jak to vypadá, když maj v Sýrii den blbec. 2.) Budeme se stěhovat. Starej mele něco vo Sýrii. 3.) Thx za titule „majo0007“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Reklama