Režie:
Joseph VilsmaierScénář:
Christian PfannenschmidtKamera:
Joseph VilsmaierHudba:
Harald KloserHrají:
Katja Flint, Herbert Knaup, Heino Ferch, Hans-Werner Meyer, Christiane Paul, Suzanne von Borsody, Armin Rohde, Josefina Vilsmaier, Theresa Vilsmaier (více)Obsahy(1)
Modrý anděl a zářivá hvězda, která byla snem mužů i žen... V životopisném snímku inspirovaném osudy legendární Marlene Dietrich sledujeme její příběh od okamžiku, kdy byla jako poměrně neznámá herečka a tehdy již vdaná žena s malou dcerkou v Berlíně objevena pro film Modrý anděl. Osudová žena se zastřeným hlasem a neuvěřitelně hlubokýma očima možná nabourala tehdejší představy o ideálu ženské krásy, ale rozhodně nezůstala nepovšimnuta. Americké období pak znamenalo definitivní potvrzení hvězdné slávy, ale také řadu obětí, milostných zklamání a osamělost. Předlohou pro snímek se stala kniha hereččiny dcery Marie Rivy, která nakonec doprovázela svou matku na legendární poslední vystoupení ve slavné Carnegie Hall, korunované její nejslavnější písní. Zkušený režisér Joseph Vilsmaier vybral pro náročnou titulní roli herečku Katju Flintovou. (Česká televize)
(více)Recenze (17)
Velmi konvenčně, místy až kýčovitě (scény v Salzburku či tábor v Ardenách) natočený životopisný film o pohnutých osudech Dietrichové, která z odporu k nacistům odmítla vrátit se do Německa. Využití vzpomínek dcery Dietrichové jako podkladu k napsání scénáře umožnilo jiný úhel pohledu, než zvolil Maximilian Schell ve filmu téhož názvu o šestnáct let dříve. ()
Ak je to podľa spomienok samotnej Marlene, tak potom sa divím, že sa sama priznáva, že bola na nič partnerka, manželka a matka. Najplatenejšia herečka svojej doby s neusporiadanými vzťahmi nemôže byť ľudským vzorom. Film nie je jej poctou, čo hodnotím pozitívne. Rovnako aj výkon Katji Flint, ktorá je hodnovernou kópiou originálu. Najlepšia je scéna spievania pred vojakmi. ()
Pohled do života jedné nezapomenutelné postavy, ženy vamp, herečky Marlene Dietrich. Německé produkce mají většinou jednu obrovskou chybu. Nemají duši, nemají cit a jejich tvůrci se omezí pouze na chladné a strohé převyprávění. A právě v případě takovéhoto filmu jde o obrovské mínus. Jak ji chtěli vykreslit? Jak chtěli ukázat dobu, ve které žila? Nevím kolik šlupek dostali od produkce, ale rozhodně ne tak málo, aby se před kamerou míhaly sem tam nějaké postavy a nic víc. Kde jsou pocity, city, strach, nebo zoufalství, se kterým bojovala? Tohle neokecáte, když to tam není, stává se z dobře mířeného filmu jen produkt všedního konzumu, kterých produkují německé továrny na filmový pás kupy. Katja Flint se své legendární kolegyni velmi podobá a z celého hereckého osazení je spolu s Heino Ferchem v roli jejího milence Carla nejpřesvědčivější. Kamera je nudná, statická, střih „odsud až sem,“ nic víc. Joseph Vilsmaier mi přijde jako zkušený režisér, který by do toho mohl dát víc než jen povinný čas na své židličce. Tak alespoň v závěru, při výletech na frontu, se sem tam objeví trocha pocitových scén, které by na diváka mohly alespoň trochu zapůsobit. Škoda. Takhle je to jen řadový životopis na 2&1/2 hvězdičky. Ta nevraživost, kterou němci k Marlene chovali kvůli jejímu přesídlení za oceán sice vyprchala, ale rozhodně ji asi nenahradila touha ukázat její život v barvách na úkor téhle šedi. ()
Autentické, přitažlivé, elegantní a uchvacující. Stejně jako Marlene. V autobiografických snímcích o významných osobnostech je často menší kámen úrazu v tom, že herec, ať je sebe slavnější, by neměl svým hvězdným jménem či popularitou zastiňovat postavu, jíž ztvárňuje. Musíte mu ji věřit. Měli byste vidět postavu, kterou ztvárňuje a ne herce, který ji hraje. Takto by to nefungovalo správně. Proto smekám před Katjou Flint, která ztvárnila Marlene tak osobitě a úžasně, že jsem ani na chvíli neviděla ji, ale jen Marlene. Věřila jsem jí naprosto vše, ona ji nehrála, ona jí byla. Její podoba s ní je naprosto ohromující. Snímek ukazuje její svět. Divoké milostné vztahy, náhlý vzestup, slávu, Hollywood se vším tím povrchním leskem, luxus, spoustu lidí a mezi tím vším, jedinou opravdovou, životní lásku. Díky tomuto filmu si můžete představit, co Marlene pro lidi a tehdejší dobu znamenala a jaká byla sama. Extravagantní, stylová, noblesní, tajemná, osamocená, svůdná a chladná. Ikona. Bohémská Marlene Dietrich. ()
Esteticky to vypadá jako pohledný film, ale je to plytké až hrůza. Jakoby někdo vytrhal stránky z denníku a to zcela náhodně, takže to stěžejní není naznačeno ani odžito, ale uřezáno sklapelem. Filmu chybí úd i duše. Skoro všechno chybí, kromě schémat, klišé a povrchnosti: interpretace tvůrců, vývoj postav - vypadají dvojroozměrně, naplňují potřeby a přesunují se z místa na místa-, a nejsilnější stránka Marlene - zpěv -, je upozaděna. Velké zklamání. ()
Galerie (31)
Zajímavosti (2)
- Životopisných filmů, ve kterých je zakomponována postava Marlene Dietrich vznikla celá řada, ale skutečně jen jejímu příběhu se věnuje jen tento. Doposud nejblíže byly Adolf und Marlene (1977) a záznam divadelní hry Edith és Marlene (1992). (NinadeL)
Reklama