Režie:
Karel KachyňaKamera:
Josef PávekHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Jaroslava Schallerová, Oldřich Kaiser, Milena Dvorská, František Velecký, Hana Houbová, Jiří Pleskot, Vladimír Šmeral, Věra Uzelacová, Helena Loubalová (více)Obsahy(1)
Své milostné okouzlení prožívají nejen mladičtí hrdinové filmu šestnáctiletý Petr a stejně stará dívka Andrea, ale i jejich rodiče, kteří se po letech znovu setkali. Rádoby poetické ladění je však místy násilné stejně jako střídání barvy s černobílými pasážemi. Láska patří mezi Kachyňova normalizační díla, která postrádají osobitost, nahrazuje ji křečovitou stylizací, která postihuje všechny složky filmu. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (54)
Tak už jsem myslel, že jsem od Kachyni viděl skoro všechno, a že mě nedokáže ničím překvapit. Ovšem tímto snímkem mě rozhodně docela překvapil. První věc, co mě zaujala, je výtvarná stránka filmu. Ze začátku mi ty přechody mezi černobílým a barevným vizuálem přišly hodně zvláštní a možná trošku i rušivé, ale nakonec jsem si zvykl a docela se mi začalo líbit. Hlavně mě zaujalo, jak si Kachyňa pohrává s technikou barevných filtrů přes černobílý obraz. Pokud jde o samotný příběh (resp. dva příběhy v jednom) zaujala mě spíš ta dějová linka spojená s mladým párem Petrem a Andreou. Možná i proto, že Jaroslava Schallerová je zde fakt "kočka". A mladý Oldřich Kaiser už v této době ukázal, že z něj jednou bude pan herec. Každopádně to postupné jejich vzájemné sbližování, kdy Andrea Petra ze začátku dost nesnáší, ale nakonec k němu najde cestu, má svoje kouzlo. To u jejich rodičů má člověk pocit, že je to celé tak trošku omyl. A ani herecky mi Milena Dvorská se slovenským hercem Františkem Veleckým moc nesedli. A už vůbec mi nesedl dabing v podání Petra Kostky. Kapitolou samou pro sebe jsou snové představy (obrazy) či skoro by se dalo říct halucinace. Zaujaly mě hudební variace na známou lidovku "Lásko bože lásko", které zde poměrně často zaznívají. V některých momentech mi ale scéna přišla trošku až přeplácaná. Ale rozhodně nemohu souhlasit s textem distributora, že by tento film zcela postrádal osobitost. Osobitý, či originální tento snímek rozhodně je. ()
Kachyňův rukopis lze rozeznat na poetickém vyznění filmu. Jiné zvolené metody ale působily rušivě, jako třeba hudební vložky či přeskakování mezi barevným a černobílým filmem. Ale paralela budování vztahu - lásky - mezi dvěma dospělými a jejich pubertálními dětmi mě bavila. Romantika versus rozum, poznávání vůči nedůvěře a zklamání. ()
Tohle Kachyňovo "normalizační dílo" má větší hloubku než většina nenormalizačních snah jiných režisérů. Film se mi moc líbil, jak mladý pár, tak pár rodičovský. Obojí mělo dobrou dějovou linku a umělecké prostřihy byly dlouhé tak akorát, aby oddělovaly jednotlivé kapitoly vývoje od sebe. Navíc na Schallerovou se moc pěkně kouká....85% ()
Jak správně píše borsalino, láska 100x jinak od Kachyni. Volba poetické jemné krásky Schallerové na jedničku, volba pubertálního Kaisera do hlavní role za 5. Milena Dvorská tu hraje jak v Nároďáku, je jako zubařka z maloměsta víc než pravdivá. Mistr Kachyňa to ovšem přeplácal obrazovými alegoriemi a sem tam děj působí jaksi roztrhaně (zvlášť když lotr místní školy Kraus troubí na trombón-hodně ujeté).Nicméně doporučuji, rozhodně vás to nenasere. ()
Fenomenální Liškova hudba. Podkreslená nadmíru povedenou výtvarnou stránkou. Vtipné rozhovory studentů. Nadabovaný hokejista mi moc neseděl, ale zase bravurně zvládá Hondu s levostranným řízením. Film má dva vrcholy: Je to Kaiserova stylizace na téma láska a pak především pouštění draků navazující na pasáž "Všechny ženy světa" s dechberoucí Schallerovou (prababička Hortenzie, když jí bylo 17; Carmen; domácí štěstí; Bonnie and Clyde; Pepina Rejholcová; princezna Pampeliška; Sibiročka; tisíc a jedna noc; divoška Jája; tajemná Angelika). 90 % ()
Galerie (14)
Zajímavosti (2)
- Podobně jako ve filmu Markéta Lazarová (1967) byl i zde František Velecký předabován českým hercem Petrem Kostkou. (mchnk)
- Natáčanie filmu prebiehalo v Písku a okolí. (dyfur)
Reklama