Režie:
Karel KachyňaKamera:
Josef IllíkHudba:
Svatopluk HavelkaHrají:
Jiřina Bohdalová, Radoslav Brzobohatý, Gustav Opočenský, Miloslav Holub, Lubor Tokoš, Bořivoj Navrátil, Jiří Císler, Jaroslav Moučka, Karel Vašíček (více)Obsahy(1)
Mistrovské psychologické drama Ucho, otevřeně obžalovávající totalitní režimní praktiky, bylo natáčeno ve svobodnější atmosféře na sklonku šedesátých let, k divákům se však snímek dostal až po roce 1990. Náměstek ministra a jeho žena (Radoslav Brzobohatý a Jiřina Bohdalová) si už přivykli neustálému špehování a odposlouchávání státní bezpečností. Dokonce i doma mají slídivé „ucho" zaznamenávající jejich rozhovory. Jednou ale po pozdním návratu z vládní recepce ve své vile propadnou panice - vydedukují si totiž, že Ludvíkovi hrozí zatčení kvůli kritické zprávě, na níž se podílel. Během úzkostné, bezesné noci manželé proberou svůj vztah plný kompromisů, klamu a nelásky. S ránem přichází únava, vystřízlivění a děsivá realita: nic nekončí, ale pokračuje... (Bohemia MP)
(více)Recenze (571)
Být na Ludvikově místě, tak Annu po pěti minutách uškrtím. ()
Atmosféra narůstajícího napětí a strachu. Nádherné herecké duo. Film, na který budu dlouho vzpomínat... ()
Tento film mě poměrně překvapil. Ač je založen spíše na dialogu a odehrává se prakticky pouze ve 2 prostředích (dům a sešlost strany), tak dokáže zaujmout po celé své délce. Přitom první třetina se doslova odehrává v pár pokojích při svíčkách. Dialogy jsou velmi dobře napsané - manželka nezavře pusu, ale její hlášky jsou trefné (nejlepší jsou úmyslné výkřiky do štěnic/uší umístěných po domě), manžel pak sotva přikývne, tedy do té doby než mu rupnou nervy. Konverzace používá srozumitelná, avšak dnes již nepoužívaná slova, což dodává na laskavosti (film jde i bez vulgarit). Také krásně pracuje s napětím, divák cítí s postavami, bojí se tajných služeb, aby nakonec zjistil, že vše je ještě trochu jinak. "Soudruzi nespí, soudruzi poslouchají." ()
"Ludvo, já se bojím". Tak dlouho jsem tenhle film odkládal, vlastně jsem si z něj udělal takovou osobní trezorovou záležitost. Teď, když Bohdalka slavila devadesátiny a bylo jí v její rozjívené podobě všude spoustu, jsem se na to vrhnul. Atmosféra filmu mě docela překvapila. Tísnivá, depresivní, paranoidní. Diváka si to pěkně vodí, není problém se do postav vcítit. Zejména Bohdalku jsem v lepší roli nikdy neviděl, všechny ty Televarieté jsou jen zábavná potrava pro tisícihlavé davy, ale Anna je skutečný důkaz, že Bohdalová je skvělá herečka. Dost jsem si užil i závěr, který nádherně ukazuje, jak byli soudruzi nevyzpytatelní. Hnusná doba. Je mi záhadou, že v ní Ucho vůbec vzniklo. ()
Tak konečně jsem se taky podívala na tu perlu až ze samotného dna trezoru...A bylo to skvělé! Brilantní herecké výkony, úžasně sestříháne - flashbacky miluju!!!, b&w provedení krásně dolaďovalo celou atmosféru (barvy by rušily). (Velkou zásluhu na celkovém zážitku má také stanice CS film, kde NEJSOU reklamy <3!!!!!!, to je nebe!!!!) Prostě film, který upoutá bez galónů krve, rvaček a nejapných dialogů, protože byl inteligentně vymyšlen a zpracován (zde je potřeba vyzdvihnout i knižní předlohu). Proč se současní tvůrci nedrží víc takového zpracování?? Upřímně, současná TV produkce (a někdy silně i divadlo), jde dost do kytek!! Občas se objeví něco božího, ale spíš bych to všechno spláchla do....aha! Je to ostuda...Čau... ()
Námět nepochybně vycházející z reality. Docela je s podivem, že pak mohl Kachyňa točit, když předložil komisi ke schválení takový film za státní peníze, který už ve své době neměl šanci na uvedení do kin. Hodnocení čtyři. Za autorství klasicky 1+. ()
Jen hrstka českých filmů má tak kulervoucí atmosféru. Ucho jí rozhodně má a k tomu herecký výkony jak víno. Hodně zajímavej film, kterej by měl aspoň jednou vidět každej, kdo to s českou filmografií myslí vážně! ()
Hodnotit hůř, to opravdu není možné. ()
Velice depresivní. To co si troufnul Kachyňa a spol. to je neuvěřitelné. ()
Naprosto jedinečný snímek, který je neuvěřitelně silný, ač se odehrává jen na dvou místech. Napětí houstne až do závěrečné scény s telefonátem - pointa je opravdu výborná, překvapivá, úděsná. Skvělý herecký výkon Jiřiny Bohdalové, která zastínila i Brzobohatého. Vynikající je především scénář Jana Procházky, který takováto komorní dramata pro dvě osoby vskutku uměl (podobně jako v Kočáru do Vídně). ()
Jedinečný snímek Československé kinematografie o nesnesitelnosti tehdejší doby, tedy doby tvrdé normalizace po roce 1968. Film skvělě vykresluje dusnou atmosféru totalitní moci s celou její obludnustí. V mnoha ohledech připomíná Orwellovu knihu 1984. ()
Skvělá ukázka rozkladu osobnosti. Stavu mysli, který vzniká, pokud se člověk ocitne ve velkém nebezpečí a pod enormním tlakem. ()
Karel Kachyňa opět dokazuje, že je Pan režisér. Napjatá temná atmosféra, vynikající kamera a životní role Radka Brzobohatého a Jiřiny Bohdalové. ()
excelentní herecké výkony,skvělá režie...BRAVO!!! ()
Uzasne minimalisticky film se skvelym obsazenim a dokonalou pointou ()
Autor scénáře Jan Procházka patřil k nejstatečnějším komunistům, které kdy tato země nosila, ano i takoví lidé v té straně byli, ale bylo jich pomálu. ()
Ne každému filmu dáváte 5 s pocitem, že by zasloužil nejmíň 10.. Každý by ho měl vidět, aby věděl, co se dělo.. ()
Tento "komorní thriller" je pro mě příjemné překvapení. V podstatě nízkorozpočtový film, točený v reálu, který drží (a nepadá) na skvělých výkonech obou protagonistů. Hutná atmosféra, mrazivá hudba jako vystřižená z někdejšího pořadu 'FKÚ pátrá' a občas i mrazivý humor. Současné filmy o na podobné téma (např. Životy druhých) již vypadají úplně jinak a tenhle styl se už asi nevrátí. ()
Herecký koncert hlavní dvojice vykresluje vyjmečnost tohoto filmu. Snímek je sdílný, ale zároveň dosahuje potřebné umělecké hloubky a to jak obsahově, tak formálně. Stísněná atmosféra bytu, kde jsou ovšem fakta vyřčena explicitně, ostře kontrastuje s až příliš jasným prostředním plesu, či oslavy, na níž je vše vykládáno pouze v náznacích a útržkovité informace dávají celek až v mysli diváka. Kachyňa tak využil výtečně rozdvojeného vyprávění a snímku tím přidal další rovinu. Hlavní postava Ludvíka svým jednáním není zcela jistě kladná, přesto se divák celou dobu přiklání na její stranu, čímž Kachyňa odkazuje na zoufalost celého systému, kde se volí menší zlo. Film lze vnímat jako kocovinu Nové vlny, která se potřebovala ještě smysluplně vypořádat s totalitním režimem. ()
Drama Ucho je mistrovské dílo Karla Kachyni, který diriguje herecký koncert Jiřiny Bohdalové a Radoslava Brzobohatého.. Není divu, že tento působivý film o moci a strachu skončil v trezoru.... Předností filmu jsou nejen výtečně napsané dialogy, ale především mimořádně sugestivní herecké zvládnutí obou hlavních hrdinů.. Myslílm, že si film zaslouží jednoznačně plné hodnocení.. ()
Reklama