Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Matti Pellonpää, Evelyne Didi, André Wilms, Kari Väänänen, Christine Murillo, Jean-Pierre Léaud, Carlos Salgado, Alexis Nitzer, Sylvie Van den Elsen (více)Obsahy(1)
Nezávislý finský tvůrce Aki Kaurismäki se ve filmu opírá o román "Ze života pařížské bohémy" (1851) francouzského spisovatele Henriho Murgera (1822-1861), jenž byl rovněž předlohou Pucciniho opery Bohéma. Spisovatele Marcela, albánského emigranta Rodolfa, který se zabývá malováním, a hudebního skladatele Schaunarda spojuje pouto přátelství a věrnost múzám. Potloukají se po levných pařížských bytech, občas mají nouzi, někdy blahobyt, jindy se těší přízni hezkých dívek. Chvíle bezstarostnosti končí, když Rodolfa spoutá láska k hezké Mimi; ta však nedokáže věčně snášet chudobu. Odejde od milence, po čase se však vrátí smrtelně nemocná. Malíři zůstává zase jen umění a jeho přátelé...
Konstatování, že bohéma je na tom v každém čase a místě stejně, opírá režisér o křiklavě "operní" melodramatický příběh, balancující v jeho podání na jemné hranici mezi vážností a sarkasmem. Vzniklý kontrast dodává vyprávění zvláštní osobitý půvab, přesto je však černobílý snímek poněkud výlučnou "bohémskou" záležitostí, jež potěší zejména vyznavače filmového umění. Vedle režisérových kmenových herců (Matti Pellonpää, Kari Väänänen) se ve filmu objeví Jean-Pierre Léaud a v malých rolích známí režiséři Samuel Fuller a Louis Malle. Film získal cenu FIPRESCI na MFF V Benátkách roku 1992. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (104)
Fantastické dielo, ktoré nám predstaví život troch bohémskych umelcov žijúcich v Paríži niekedy okolo roku 1990. I keď životným spôsobom pripomínajú kdejaký vágus, v skutočnosti sa jedná o filozoficky vyspelých umelcov, ktorí však svojim spôsobom života ignorujú kapitalistickú dobu a žijú "z ruky do huby" - predávaním obrazov, literárnych diel či hudby. Celý film je čierno-biely a celý čas som mal pocit, ako keby sa odohrával skôr v 19. ako v 20. storočí (možno to bol zámer, ale pozornému oku neújdu relatívne moderné obchody, reštaurácie či Peugeoty 405 v parížskych uliciach). Dej je pútavý a drží si veľmi dobre vyvážené tempo - človek sa nenudí, ale veci sa dejú pekne pomaly. Je to taký typ filmu "stop and smell flowers". Záver je dopredu jasný, no aj tak je plný emocií - nejedná sa o žiadne prekvapenie, ale jednoducho o kvalitne spracovanú ochutnávku bohémskeho života. ()
Já tomu nějak nevěřím. Kaurismaki se tady dojímá nad něčím, co si dojímání nezaslouží. Rozhodně ne více než cokoliv jiného. Barví si ty bídáky na růžovo. Obývají pouze filmový svět. Ve skutečnosti neexistují. ()
Neokázalými prostředky vyprávěný příběh o lidech na okraji, kteří však mají svou přirozenou hrdost, opravdový smysl pro přátelství, lásku i soucit s těmi, kteří jsou ještě potřebnější než oni sami. A také o tom, že umění není hon za slávou a bohatstvím, ale podivná směs talentu, řehole a služby vlastním ideálům, které nejsou srozumitelné z přízemní perspektivy. Typický Kaurismäki v až přehnaně neutěšených kulisách, aby bez jakéhokoliv patosu a vnějškové líbivosti obnažil to podstatné v člověku, byť poměrně nenápadným způsobem, jakoby jen mimochodem, a někdy i s hořkohumornou nadsázkou.. O to silnější je následné doznívání. ()
Toto je najsmutnovtipnejší film všetkých čias. Niektorí sa sťažujú na absenciu alebo nedostatok humoru, ale ja som ho tam našiel požehnane. ()
Dívať sa 100 min. na Chruňa Monstera, Ferda Mravca a Žaka Širaka ako stále robia to isté dookola a dokopy nič ma hodne nudilo. Bolo tam pár vtipných momentov a tam to u mňa končí. Nuž sto ľudí, sto chutí, u mňa osobne tento film bol ostrokyslý s trpkou príchuťou. ()
Bohemsky život ani nahodou,skor život v dobrovolnej chudobe neuznanych umelcov.Vyborna Kaurismakiho režija,jeden z jeho najlepšich filmov. ()
Bohémský život je dalším důkazem toho, že film nepotřebuje ohromnou zápletku k tomu, aby jej člověk mohl nazvat geniálním. Pochmurná nálada celého tohoto líně plynoucího díla zahaleného do černobíleho hávu zanechá v kombinaci s Rodolfovými ztracenými pohledy a suchými dialogy ohromnou stopu v divákově mysli. ()
TOP film!!! ()
Melancholická bomba, která pomocí minimálních prostředků dosáhne maximálního prožitku. Kaurismaky v nejlepší formě.... (a báječně smutné oči Matti Pellonpaa) ()
Bohémský život je hodně legrační a hodně tragický, ačkoli jsem se nesmál ani neslzel. Trojice zneuznaných umělců vůbec nepoužívá mimiku; spisovatel, hudebník i malíř se neustále tváří smrtelně vážně. A to je nejspíš skutečná poloha filmu. Rodolfo sice začne pracovat jako dělník, aby zabezpečil svou lásku, vlastně jí ale může zaplatit pouze důstojnou smrtelnou postel. Kdo chce zůstat skutečně svobodný, musí zároveň zůstat sám, respektive pouze s dalšími zbloudilými bohémy, alkoholem a vlastní kreativitou. ()
Forty-ho komentár to presne vystihol. ()
Aj napriek tomu, že podobné alternatívne filmy nie sú mojou šálkou kávy a aj napriek tomu, že som mal k dispozícii len chabé anglické titulky, z toho, čo som videl, môžem usúdiť, že Kaurismaki natočil naozaj zaujímavý, miestami umelecký, miestami melodramatický, ale hlavne pútavý príbeh dvoch umelcov, ktorí si nejako prechádzali svojim životom ulicami Paríža. Čiernobiele prevedenie tomu dalo zvláštny punc. 70 % ()
kaurismaki je pro mě symbolem. symbolem neotřelé tvorby, nápadu, podmanivé atmosféry a prazvlaštní estetiky... ale tenhle film (už když jsem si ho pouštěl tak jsem si říkal, že na něj nějak nemám náladu) jsem se nudil, usínal, zíval. a různě trápil. ta paříž mě nebavila... ty typy lidi jsou ale neokoukatelný!! příště si ale určitě zase jeho film užiju, protože ho mám prostě rád:o) ()
Svérázný a zajímavý převod literární klasiky 19. století do života současnosti. Tvořit a žít je krédo tří umělců, kterým nejde jen o kvalitu tvorby a kreativitu, spíše touží po jistotě i radosti. Bohémové hledají přátelství žen, shánějí peníze, čekají na ocenění. Běžný život je sice odpuzuje ale i v nich je potřeba trocha měšťáctví .... Kaurismakiho filmový svět je o lidech drobných, neprůrazných a fatálních, vytvářejících si vlastní světy, zároveň jsou tito nehrdinové odměňováni nadějí. Atmosféra filmu je pošmourně šedivá a smutná, pozorovat na plátně lze divné sociálno a postavy umanutě své, dělníky umění, o kterých již skoro nikdo nepíše a netočí. Černobílá filmová paráda. ()
Bohémský život evidentně není lehký, ať už to znamená cokoliv. Musím přiznat, že ti tři umělci měli něco do sebe, čišela z nich lidskost a to v každém okamžiku a každém jejich rozhodnutí. Film se s touto trojicí toulá od problému ke štěstí a zpět k problémům.. Je to milý film, ale není pro každého. Mám mnohem radši filmy s jasným sdělením a pevným příběhem. Filmy jako tento mi připadají jako absolutní ztráta času.. ()
spoilery. krásny film. krásna scéna so spálenými básňami a celé to má takú smutnú atmosféru. napriek tomu, ako by išlo o realitu – žiaden zidealizovaný obraz bohémskeho života na hrane gýča, plný bombastických večierkov, ale civilná dráma o ľuďoch a ich životoch, ktoré napriek zdanlivej statickosti – obrazov, tichu dialógov - prežívajú naplno. emócie a vášne sú absolútne. sínusoida života sprevádzaná vzostupmi a pádmi však nemení charaktery ľudí. a smutný koniec, ktorý veľmi silno vyjadruje osudovú lásku s absolútne nesebeckým obetovaním sa. koniec, ktorý vás emocionálne musí dojať. jean-Pierre Léaud skvelý, hoci sa tu objavil len v pár scénach. no a Rodolfo nikdy nedonesie kvety načas :-/ ..super scény, kde niekto hraje – kapela v klube aj predvedenie novej klavírnej kompozície. a minúť tie posledné peniaze na knihy, je ten najlepší spôsob investície. v bohémskom prostredí podkrovných prenajatých bytov, trafík, kaviarní vždy na hranici chudoby (alebo až za ňou) alebo užívania si peňazí, ak je na to príležitosť. dokonalé adaptovanie sa na situáciu. a napriek všetkému je tu aj humor, ktorý je úplne prirodzený. ako ten, ktorý prináša sám život ()
Zvláštní, zajímavý film, který asi nedokážu docenit, ale zapůsobil. Možná i 70%. ()
človek by čakal viac. Kniha totiž ponúka oveľa viac slastných pôžitkov Paríža omáčaných v horkej poleve. Potešilo ma vlastne len to trojkolesové auto, hrob Murgera a scéna na nádraží, kde vidíme len tiene vagónových okien s fajčiacimi cestujúcimi v klobúkoch. ()
Kaurismaki opět potrvrzuje svoje ukotvení v umělecké bohémě. Hlavní hrdinové jsou umělci, kteří se odmítají sklonit před vládou peněz. Té se, jako tradičně u tohoto režiséra, dostává tvrdého odsudku. Peníze zotročují lidi a svobodu lze najít jen ve věrnosti sama sobě. Kdo se sobě zpronevěří a volí si jednodušší cestu dochází, i přes uznání své chyby a pokusu o návrat, špatnému konci. Peníze lze samozřejmě vnímat jako zástupný symbol pro celou společnost, ale vzhledem k Karismakiho vztahu ke kapitalismu by to bylo až přílišné zjednodušení. ()
Kaurismäki vie pracovať s dobrým námetom, vie ho podporiť špecifickým typom humoru a vybrať hercov, ktorí do svojich úloh perfektne zapadnú. Potvrdil to aj v tomto snímku. I keď sa jedná o trpkú drámu, divákovi z nej ostane príjemný pocit a odpustí režisérovi predvídateľný a preto tak trochu prázdny záver (vo veľmi peknom zábere)... ()
Reklama