Režie:
Aki KaurismäkiScénář:
Aki KaurismäkiKamera:
Timo SalminenHrají:
Matti Pellonpää, Evelyne Didi, André Wilms, Kari Väänänen, Christine Murillo, Jean-Pierre Léaud, Carlos Salgado, Alexis Nitzer, Sylvie Van den Elsen (více)Obsahy(1)
Nezávislý finský tvůrce Aki Kaurismäki se ve filmu opírá o román "Ze života pařížské bohémy" (1851) francouzského spisovatele Henriho Murgera (1822-1861), jenž byl rovněž předlohou Pucciniho opery Bohéma. Spisovatele Marcela, albánského emigranta Rodolfa, který se zabývá malováním, a hudebního skladatele Schaunarda spojuje pouto přátelství a věrnost múzám. Potloukají se po levných pařížských bytech, občas mají nouzi, někdy blahobyt, jindy se těší přízni hezkých dívek. Chvíle bezstarostnosti končí, když Rodolfa spoutá láska k hezké Mimi; ta však nedokáže věčně snášet chudobu. Odejde od milence, po čase se však vrátí smrtelně nemocná. Malíři zůstává zase jen umění a jeho přátelé...
Konstatování, že bohéma je na tom v každém čase a místě stejně, opírá režisér o křiklavě "operní" melodramatický příběh, balancující v jeho podání na jemné hranici mezi vážností a sarkasmem. Vzniklý kontrast dodává vyprávění zvláštní osobitý půvab, přesto je však černobílý snímek poněkud výlučnou "bohémskou" záležitostí, jež potěší zejména vyznavače filmového umění. Vedle režisérových kmenových herců (Matti Pellonpää, Kari Väänänen) se ve filmu objeví Jean-Pierre Léaud a v malých rolích známí režiséři Samuel Fuller a Louis Malle. Film získal cenu FIPRESCI na MFF V Benátkách roku 1992. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (104)
Môj štvrtý Kaurismakiho film a štvrtý raz to isté. A vôbec to nevadí, práve naopak, jeho jedinečný rukopis a bohémsky dokonalý Pellonpää sú zárukou perfektných dialógov a odemočnených emócii. ()
[Letní filmová škola 2011, Uherské Hradiště] Veľa, priam hafo super scénok, ktoré spolu vytvorili úžasný film. Čo ma však prekvapilo, boli až veľmi jednoduché dialógy a absolútne neutrálne tváre hádam všetkých hercov. Na úvod LFŠ 2011 však vynikajúce. ()
Jako by snad jen tihle lidé uměli žít a milovat. ()
Můj první Kaurismakiho film byl Muž bez minulosti a zcela si mne podmanil. Ale Bohémskyý život mne srazil na kolena. Absolutně suchý humor, sušší než suché martini, asi nebude každému vyhovovat, ale já se v něm cítím jako doma. To dohromady s celkově melancholickým a tragickým příběhem z filmu udělalo v mých očích bezkonkurenční jedničku. ()
Sonda do života tří obyčejných romantických lidí, kteří mají větší lásku k životu, než je ve společnosti zdrávo. Kaurismäkiho nezaměnitelná režie spolu s pro něj typicky absurdním (ačkoliv naprosto přirozeným) humorem v kombinaci s charismatickou hereckou trojicí dává zapomenout na některá možná až příliš roztáhlá místa. Ještě aspoň jednou se k tomu v budoucnosti vrátím, o tom není nejmenších pochyb. ()
Výborná parodie a výsměch pseudobohémům. Nechybí zde umění, nuda, chudoba, láska, úpadek, smrt i věrný pes. ()
Na mě asi až příliš umělecké. Bezpochyby dobře natočené a dobře zahrané. Absurdní situace, zvláštní druh humoru. Přiznám se, že jsem byl nucen tento film vidět asi natřikrát, ale možná že spíše to mě zachránilo, abych jej dokoukal, protože podobný styl by mě delší dobu nebavil. Několik zvláštních týpků, bohémů, žije svůj vlastní způsob života, svým způsobem neměnný. Škoda, že zdejší obsah na ČSFD vyzradil vlastně úplně vše předem. Nehodnotím kvalitu, ale jak mi film sedl a jak rád bych jej viděl znovu. ()
V titulcích filmu uvedeno: koprodukce Finsko / Francie / Německo. ()
Zpočátku má člověk pocit, že se dívá na film jiného režiséra, aby ihned vzápětí změnil názor, poznával a užíval si Kaurismäkiho tradiční pojetí. Na rozdíl od jiných snímků se tady trošku více mluví, ale i tak nám neunikne bohémsky nadnesená povýšenost učených diskuzí našich bonvivánů a rádobychytrých životních pouček, kterými se snaží změnit svůj chudý život - chybí v něm dvě věci, tak typické, jednoduché a zásadní jako jsou peníze a ženy. Občas mají obojí, vetšinou ani jedno, ztráty snášejí, aniž by zdánlivě přicházeli o dobrou náladu a nadšení pro učené debaty.....to je ta humorná poloha....ta smutná a také nejpěknější je celková ta dramatičnost příběhu, pocit jakéhosi životního zmaru a hlavně složitosti každého rozhodnutí, kdy v podstatě na konci filmu cítíme hořkost na jazyku, jak moc je ten život vlastně pomíjivý a krutý i v maličkostech. Zároveň tak nějak cítíme, že právě tito chudí lidé a bohémové a jim podobní nemají ochrannou ulitu peněz jako ti nad nimi, a jsou proto velmi zranitelní, avšak oproti nim jsou ryzími lidskými bytostmi, které k životu nepotřebují přetvářku a laciná gesta. Skvělá kamera a hlavně strojená francouzština dotvářejí režisérovo veledílo. ()
Nezapomenutelná scéna s taxikářem... :-) ()
Kaurismäkiho fatalismus zde nemá tak určující vliv na vztahy, jako v Děvčeti ze sirkárny (1990). Spíš je to melancholie. Co je ale víc jak výrazné je jeho lehce dřímající a povznášející inteligentní humor, (který osobně tak obdivuju), a ten drží nad hladinou tři hlavní postavy umělců. Rodolfo, Marcel a Schaunard sice na hranici chudoby žijí, ale nepřežívají. Černá a bílá tomuto snímku o životě v polostínu velice sluší. ()
Kaurismakiho osobity styl dodava znamemu pribehu uplne novy a jedinecny raz. Pocas celeho filmu je tazke zaradit pribeh do konkretneho obdobia, ako to u tohto rezisera vacsinou byva. Bez zbytocnych emocii a vysvetlovani, bez oboznamovania nas s pozadim postav, hned od zaciatku je divak vtiahnuty do deja, ktory je staticky len naoko. ()
Hromotlucký skladatel, věčně zkrachovalý spisovatel a melancholický malíř; výstřední to charaktery bohémy. Půvabné melodramatické dílo, černobílý vizuál k filmu perfektně sedí, vše je citlivě natočené - v kontrastu pak s postavami, které bych se nebál vidět i v nějakém drsném westernu - což je taky důvod, proč se do prostředí bohémů tak hodí... ()
Čiernobiela tragikomédia, v ktorej ukázal Kaurismaki ako dokáže režírovať. Výber bohémov už nemohol byť lepší, interiéry parížskych bytov bezchybne naaranžované a samotné mestské uličky a bary dotvárali správnu atmosféru. Vytknúť možno len neuchytený záver a jeden hluchý koniec scény, ktorá predchádza budúcemu vystúpeniu Rodolfa z trabantu DDR. ()
Nádhera, pro mě nejhezčí Kaurimaskiho film. Tohle opravdu je Bohémský život. ()
Napriek čiernobielemu obrazu sa na vás v skutočnosti vyvalí toľko farieb pocitov až je to občas neznesiteľné. Smútok, radosť, beznádej a občasná schizofrénia v situáciach keď neviete, či postavy ľutovať alebo vybuchnúť smiechom nad ich ťarbavosťou (zlomenie umyvadla vo väzení). Bohémsky život je zdá sa veľmi smutný a okolím nepochopený. Aj mne sa zakaždým naskytne jediné pomenovanie - TRTKOVCI ()
Tak tento film není sice úplně můj šálek kávy, protože je černobíle a děj ubíhá poměrně pomalu a celkem nezáživně. Tři bohémové - malíř, dramatik a pianista spolu vydělávají, utrácejí a následně živoří. Každý z nich si najde ženskou a vyjedou si na piknik ve tříkolové krabici, kde se jich vleze šest - to mě celkem rozsekalo. A ten Rodolfo mi připomínal jednoho odborného asistenta z mé almy mater. ()
Tento film jsem viděl v brněnském kině Lucerna někdy v roce 2001. Bylo na něm tak 5 diváků. Zájem měla i trojice mladíků kolem 16 let věku. Prodavačka lístků je však odradila tím, když jim prozradila, že se jedná o černobílý, francouzský film z 30. let. ()
Dalo by se říct, že typickej Kaurismäki. Akorát že o hodně vtipnější než normálně! Druhý nejabsurdnější Akiho film, hned po Calamari Union. ()
Niekomu môže pripadať Kaurismakiho filmová tvorba fádna, pomalá až monotónna. Ale to je práve na jeho filmoch krásne. Zapadnúté miesta, minimálne dialógy, pohodový herci... čiže pravý opak všadeprítomného made in USA. Bez efektov, akcie či slávnych hercom. Jednoducho človek a jeho pravdivý život. Odporúčam všetky filmy tohto režiséra. Ešte ani raz ma nesklamal:-) 100% ()
Reklama