Režie:
Elia KazanKamera:
Harry Stradling Sr.Hudba:
Alex NorthHrají:
Vivien Leigh, Marlon Brando, Kim Hunter, Karl Malden, Rudy Bond, Nick Dennis, Peg Hillias, Wright King, Richard Garrick, Ann Dere, Edna Thomas, Mickey Kuhn (více)Obsahy(1)
Krutý střet touhy a reality. Strhující drama vášní a tužeb, které se dotýká i těch nejskrytějších oblastí lidských duší... Děj se odehrává v jižanském New Orleansu, kam přijíždí stárnoucí kráska Blanche DuBois navštívit svou mladší sestru Stellu, která se provdala za výbušného a agresivního Stanleyho. Společně musí dočasně vydržet pod jednou střechou, což značí neustálé problémy. Přecitlivělá a domýšlivá Blanche dokáže Stanleyho svou přítomností vyprovokovat k nepříčetné zuřivosti. Ten ji navíc podezřívá, že jeho manželku připravila o dědictví, proto na vlastní pěst pátrá po pravdě o její minulosti. Stísněné prostory rozpáleného bytu představují bojiště dvou rozdílných povah a osobností. Labilní Blanche propadá vlastním sebeklamům a začíná se ztrácet ve svých představách a halucinacích. Bezvýchodná situace vyvrcholí ve chvíli, kdy se v rozpáleném bytě ocitnou o samotě... Slavný filmař Elia Kazan (1909–2003) byl jednou z nejvýraznějších postav americké kultury 20. století. V Hollywoodu se etabloval jako filmový režisér a scenárista, ještě předtím se ale proslavil jako broadwayský režisér. Na počátku 40. let představoval výraznou divadelní osobnost, která se orientuje na inscenace těch nejvýraznějších současných amerických dramatiků. Elia Kazan uvedl na broadwayská jeviště vrcholná díla Arthura Millera, Tennessee Williamse nebo Williama Ingeho. Americký dramatik Tennessee Williams patřil k jeho nejbližším a nejvěrnějším přátelům, jedním z vrcholu jejich spolupráce se stala divadelní hra Tramvaj do stanice Touha. Ta byla uvedena v roce 1947, následně získala Pulitzerovu cenu a dodnes představuje vrcholné dílo moderního amerického psychologického dramatu. Námět Tramvaje do stanice Touha představoval pro hollywoodské producenty velké lákadlo, proto už o čtyři roky později vznikla stejnojmenná filmová adaptace. Elia Kazan se ujal filmové režie, zatímco Tennessee Williams spolupracoval na psaní scénáře. Na filmovém plátně zde na sebe poprvé výrazně upozornil Marlon Brando, jenž si roli hrubého a horkokrevného Stanleyho Kowalského zahrál už předtím na Broadwayi. Jeho dámský protiklad v podobě labilní hrdinky Blanche ztvárnila britská herečka Vivien Leighová. Ta si předtím stejnou roli vyzkoušela pro změnu v londýnské divadelní adaptaci, kterou režíroval její slavný manžel Laurence Olivier. Síla výsledného díla spočívá především v hereckých výkonech hlavních protagonistů. Snímek byl ostatně jako první nominován na Oscara ve všech čtyřech hereckých kategoriích, jako jediný nebyl paradoxně vyznamenán Marlon Brando. Živočišný a prchlivý Stanley ale dodnes představuje jednu z nejvýraznějších postav světové kinematografie. (Česká televize)
(více)Recenze (196)
Toto nie je feel good film na dlhé zimné večery... Napriek tomu, že som bola rada, že skončil (po istom čase už ani pohľad na mladunkého Marlona Branda neprinesie útechu od mizérie a úzkosti toho filmu), idem hneď na pôvodný text Tennesseeho Williamsa, lebo mám tušenie, že to bude niečo. ()
Na objektivní hodnocení to bude nutno asi vidět vícekrát, protože mám dojem, že mé vnímání neuchopilo onen kontrast za správný konec a zřejmě se vydalo po nesprávné stezce. Přesto si nejsem jist, zda otravnost Blanche s vodopádem ujetých slepičích žvástů byla tvůrčím záměrem, uměleckou nadstavbou anebo nedostatečně ohlídaným úletem. Bylo to sice působivé, ale kdyby se Vivien Leigh více krotila (nabízí se srovnání s Audrey Hepburn, která hrála podobnou slepičku ve Snídani u Tiffaniho) a též Marlon Brando trochu ubral na prvoplánové agresivitě, mohl do sebe ten příběh, který byl spíše nepřetržitou ukázkou kontrastů, více zapadnout. Hodně lidí tady mluví o nadčasovosti, což se dá potvrdit, ostatně společenským děním současnosti rezonuje právě kontrast mezi hlavami v oblacích a nereálném idealismu na straně jedné a přízemně buranskou racionalitou na straně druhé. Tato metaforičnost posouvá mé původně zamýšlené hodnocení o hvězdičku výše. A jak jsem naznačil na začátku, kdo ví, jak to bude po dalším zhlédnutí. ()
Zlatý glóbus - 1: Herečka vedl. role. Nominace - 2: Film, Herečka Vivien Leigh ........ Bafta - 1: Nejlepší Britská Herečka Vivien Leigh. Nominace - 1: Nejlepší film ............ Žebříčky : DigitalDreamdoor: 52.místo, Afi 2007: 47.místo. ()
STELLAAAA! ()
Tennessee Williams už mě oslnil svou Kočkou na rozpálené plechové střeše, která ve filmové verzi vznikla o sedm let později. Tramvaj do stanice Touha je opravdu silné psychologické drama, které se pyšní hereckými výkony jak Vivien Leigh, která si svého Oscara bezpochyby zasloužila, tak Marlona Branda, jehož teprve třetí film definitivně proslavil. Pravda je, že hlavní proud dramatu pochází z konverzačních dilemat a střetů. O Blanche DuBois se dozvídáme jen postupně, co má na svém kontě z minulosti. Je to jistě pozoruhodný film, který se stále točí v napětí, ale přesto přese všechno mě nezaujal tolik, jako právě zmíněná Kočka. Možná za to může i celkové situování a soustředění se jen na byt. Třeba jiné drama stejného režiséra - Na východ od ráje, se mi velmi líbilo. ()
Obvyklé drámo s přepjatou hlavní hrdinkou a jako bonus cholerik Brando. ()
Klasika. Hodlá snad někdo protestovat?:) ()
velmi zaujmavy film na tu dobu..dokonca by som povedal ze dialogy boli absolutne nadcasove a tak isto aj romantika..minimalne americkej sentimentality a uzasny Marlon..film o dvoch sestrach ktore boli alebo sa stali uplne rozdielnymi a jedna sa snazila pochopit druha vyuzit..prekvapivy dovtip working class hero - Steanlyho (Marlon Brando) ktory od zaciatku odhaduje plany starsej prefikanej sestry..urcite jeden z filmov ktory urobili dieru do holl.platna a prelomova rola Marlona..nevedel som prist na chut cely film Vivien Leigh..8/10 ()
10/10 - Neodolatelný živočišný Marlon Brando a jeho naprostý opak v podobě afektované Vivien Leigh jsou pomocí jeho manželky a její sestry Kim Hunter spojeni ve výborné vztahové drama, pro mne nejlepší z doby klasického (byť už trochu pozdějšího) Hollywoodu. ()
A Streetcar Named Desire je film (divadelná hra) o ktorom som už veľa počula, a tak som sa jedného dňa rozhodla že si to konečne pozriem, a zistím čo všetci na tom vidia. Vždy som si myslela že to bude nejaká typická romantika, ale tu je romantiky minimum, a nahrádza ju veľká dávka sexuálneho napätia, vášne či psychologickej drámy. Vďaka cenzúre je len ťažko z filmu vylúštiť náznaky homosexuality alebo znásilnenia, ktoré Tennessee Williams vo svojich hrách často využíval, ale pozorný divák ich zachytí a bude si užívať výnimočný filmový zážitok! A teraz sa už nečudujem prečo bol Marlon považovaný za sexuálneho boha. Jeho scéna na schodoch ako volá Stellu je jedna z najlepších aké som kedy videla. Čítala som tu mnoho o teatrálnosti Vivien Leigh, ale treba si uvedomiť že jej postava teatrálna aj bola, i keď občas lezie na nervy:) ()
"Americká klasika." (Tennessee Williams). (Velmi silné drama samo o sobě.) Jeden z nejpřesvědčivějších scenářů (jaké jsem kdy viděl). Marlon Brando, "jehož herecký výkon změnil světovou kinematografii". "So much conflict! So much drama!" (Žádný americký film mě zatím nikdy tolik nepřekvapil!!!!!!!) ~~~ 90% ()
Tramvaj do stanice Touha je zřejmě po právu jedním z nejlépe hodnocených a i celkově nejlepších filmů padesátých let. Nezapomenutelný Marlon Brando ve své teprve druhé filmové roli hraje nezkrotného rabiáta a hulváta s polským původem, na druhou stranu Vivien Leigh má pak pro změnu dost nečitelnou postavu, o které se divák vše dozvídá až v průběhu filmu, nejvíce pak v úplném závěru. Jako většina podobných filmů z poloviny minulého století je Tramvaj místy dost teatrální, přehrávaná, ale i hodně temperamentní, takže se rozhodně nelze příliš nudit. Navíc příběh o duševním zoufalství a proměně v kreaturu je zajímavý i po více než šedesáti letech. Takovou docela vtipnou záležitostí je pak hned trojice Oscarů pro herce v hlavních i vedlejších rolí, z nichž jediný, kdo odešel s prázdnou, byl právě fenomenální Marlon. ()
Námět a zápletka: 7/10 ... Vizuální stránka: 6/10 ... Soundtrack: 5/10 ... Didaktický potenciál: 5/10 ... Celkový dojem: 7/10. ()
Toto šlo naprosto mimo mě. Vysokému hodnocení nerozumím. Divadelní hra zaznamenaná na filmový pás. Zcela nesympatické postavy, nepochopitelné roztahané dialogy (monology), neskutečné přehrávání... Měl jsem pocit, jako bych se díval na lidi z jiné planety. Jedna hvězda za pár povedených film-noir záběrů; převážně z exteriéru, kterých tam bylo velmi málo, protože většina filmu je zasazena do jednoho bytu. Druhá hvězda ze shovívavosti za to, že nemohu posuzovat 70 let starý film dnešními měřítky. Na druhou stranu, když srovnám např. s 12 Angry Men (1957), mám pocit že tyto dva filmy nedělí 6, ale spíš 60 let. Nebe a dudy. ()
Nějak nevim za co si Leigh, Hunter a Malden zasloužili ty oskary. Marlon byl mnohem lepší než oni! A nedostal ho... ()
Silné dílo svým obsahem a hereckýmí výkony. Další nesmrtelná klasika. ()
Brando skvělý jako vždy, ale příběhu přeci jen asi více sedí divadlo, což potvrzuje i celkem statická a "televizní" režie. ()
4 za to jak to bylo celý dobrý a jedna navíc za nejukrutněji sexy chlapa na světě. ()
Film by si bez Branda ani neškrtl, nebyl by tak ceněný, poněvadž on táhne celý snímek a naprosto přesvědčivě prožívá svou roli. Ostatní herci byli kostrbatí a nevýrazní a nebo naopak strašně přehrávali, jako v případě postavy Blanche, její představitelka Vivien Leigh přehrávala opravdu otřesným způsobem. Asi jsem jediný, komu toto vadí.. ()
Kazan veškeré své režisérské zkušenosti se stejnojmennou divadelní hrou využívá ve svém filmovém zpracování o příběhu osobních ztrát, které dohromady vytváří silné, ale zároveň jemné melodrama v naprosto působivé kombinaci scénických a filmových efektů, které ve své době neměly obdoby, a jenž započaly novou éru filmového umění. Temné psychologické drama, jehož vnitřní trápení se skrz hlavní představitelku probíjí k divákovi s nesmírnou citlivostí a jasností hereckých výkonů v černobílé vizuální souhře kamerových pohybů a novodobých tvůrčích přístupů. Těžko hledat natolik působivou souhru veškerých filmových aspektů tehdejší doby. Světová klasika filmového dramatu, jejíž jednotlivé odstíny, emoce, dialogy, záběry a vnitřní prožitek vytváří jedinečnou kombinaci. Marlon Brando, který svým hereckých výkonem zcela pozměnil historii herectví a jeho způsob vnímání. Zoufalostí obdařený film, který představuje dokonalou symbiózu mezi divadelním příběhem a filmovým zpracováním. Střet dvou odlišných světů nejen z hlediska umění a filmového vyznění, ale taktéž rozdílných osudových světů. ()
Reklama