Režie:
Mario BavaObsahy(2)
Poslední horor slavného Maria Bavy. - Pomsta přichází ze záhrobí! Sebevražda manžela byla pro krásnou Doru Baldini ranou, ze které se jen těžko vzpamatovávala. A nejinak na tom byl i jejich malý synek. Ale jak se říká, čas je nejlepší lékař. Se svou novou láskou, pilotem Brunem, se stěhují zpět do starobylého rodinného sídla. Počáteční idyla je však brzy narušena podivnými úkazy, kterými je pronásledována jak Dora, tak její syn Marco. Je to právě jeho zvláštní chování, které v matce vzbuzuje hrůzu. Jako by to dítě s tváří andílka už ani nebylo jejím potomkem... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (43)
Vynikajúci mysteriózny horor a viac než len dôstojná Bavova rozlúčka. Tento horor je ako nepríjemný tak aj desivý, je tu množstvo scén, pri ktorých divákovi "hrkne", či už hnusom alebo desom. Od začiatku sa tu buduje skvelá mysteriózna atmosféra za podpory výbornej práce so svetlom a tieňom. Herečka tu podala jeden famózny výkon, hádam aj porovnateľný s Isabelle Adjani vo filme Possession (1981). Jediná vec, čo mi troška vadila bola sprievodná hudobná zložka, myslím typickú hudbu v talianskych filmoch toho obdobia (mám ju radšej v gialle). Našťastie Bava od nej v kľúčových okamihoch upustil a vsadil na osvedčenú "škrípavú a dunivú" kartu. Hororovým fanúšikom by tento horor určite nemal ujsť. 85/100 ()
Kombinace sedmdesátkové Itálie, posledního filmu Maria Bavy, psychologické duchařiny, skvělých herců, výborné kamery, opravdu děsivého malého kluka (s výborným šišlavým českým dabingem), naprosto skvělého hereckého výkonu nádherné Darii Nicolodi a hlavně posledních ultra psycho dvaceti minut mě dokázalo pohltit a uchvátit, jak už dlouho žádný film. Nicolodi svým hereckým umem, vytřeštěnýma očima a trhavými pohyby dokázala, že jsem se zcela vcítil do její postavy a skoro prožíval to, co ona. Zajímavá kamera, skvělá hudba. Naposled mě takhle vyděsil Session 9, Shock to ale na rozdíl od něj dokázal po celý film. Ty dvě zcela nečekané lekačky (jedna hned v úvodních minutách filmu) mě totálně rozsekaly a bylo jediné štěstí, že jsem byl na záchodě, než jsem si ten film pouštěl, jinak by bylo bláto na hřišti. Dariu Nicolodi jsem měl rád, po tomhle filmu ji miluju. 4,5*. ()
Poslední Bavův film je příběhem matky a jejího syna, kteří se po smrti otce vrací (i s novým otčímem) na rodinné sídlo. Tady začíná maminka halucinovat, a ani kluk, jehož vizáž si permanentně říká o přesdržku, na tom není dvakrát dobře. Příběh je komorní, ale naštěstí je jeho tahounem Daria Nicolodi, která bývá zárukou kvality a ani v případě Šoku tomu není jinak. Bava (a možná ještě více jeho syn, který určitě s režií pomáhal) budují zvláštní, hypnotickou atmosféru a tak vůbec nevadí absence krve ši nahotinek. Kvalitní film. ()
Ne, ani napotřetí mě opěvovanej Bava neuhranul. Je pravda, že má občas dobrý momenty, chytrý záběry a hezky gradující finiše, ale jím formovaná atmosféra mě prostě neoslovuje. A když se k tomu přidá pár směšně teatrálních hereckejch výstupů a totálně nevhodně zvolenej hudební doprovod, je to zkrátka slabota. ()
Začátek filmu nás přenese k právě se stěhující rodince, která se rozhodla své životy opět spojit se starým domem, ve které už kdysi žili. Film spíše připomínal romantické snímky co dávají v na našich kanálech o víkendu a nic nenasvědčovalo tomu, že by mohlo jít o horor. My jsme si taky na první děsivé chvilky museli počkat takovou kratší půlhodinku. Za tu dobu mi začal ten malý ryšavý spratek lézt na nervy a já si říkal z jakého ústavu ho vytáhli. Musím však na konec říct, že se nakonec ukázalo, že jde o správnou volbu. Narušený kluk zahrál svou roli posedlého synka naprosto skvěle. Své záchvaty dokázal dovést až do takových výšin, že jsem začínal cítit opravdové mrazení na zátylku. Jeho skvělá mimika obličeje dokázala zvolna přejít z andělské tváře na psychopatického šklebu. Mario Bava se vždy dokázal obklopit skvělým týmem spolupracovníků a na jeho snímcích si diváci vždy nejvíce cenili naprosto dokonalého hudebního doprovodu, kdy dech beroucí melodie rozehráli pekelný poslech, který se navíc smíchal s na první pohled chaotickým střihem a vytvořili tak šílenou podívanou, která se začala odehrávat posledních zhruba 35. minut. Největší peckou však byl výkon dvorní Argentovy herečky Darii Nicolodi. Ze začátku si svou roli milující matky a pozorné ženy moc neužívala, protože na těchto scénkách toho není moc zajímavého, ale jakmile přišla na řadu temná strana filmu rozjela nezastavitelnou jízdu. Naprosto dokonale se vžila do svého úkolu a začala s bravurními schizofrenickými výlevy, které nenechají nikoho klidným. Hypnotizující halucinace se na nás začali valit ze všech stran a vyvrcholili hodně slušným závěrem, který mě určitě nezklamal, ale ani zrovna dvakrát nepotěšil. Přece jenom jsem čekal něco trošičku jiného. ()
Galerie (7)
Photo © Laser Cinematografica
![Šok - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/000/254/254858_c25db6.jpg)
Zajímavosti (1)
- V USA se film uváděl pod distribučním názvem Beyond the Door 2, přestože nijak nesouvisí s jiným italským hororem Beyond the Door (1974). (Chatterer)
Reklama