Režie:
Stanley KubrickKamera:
Geoffrey UnsworthHrají:
Keir Dullea, Gary Lockwood, William Sylvester, Daniel Richter, Margaret Tyzack, Douglas Rain, Vivian Kubrick, Robert Beatty, Ed Bishop, Alan Gifford (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Filosofická filmová opera. Evoluce a smysl existence lidstva v několika epochách, během kterých je člověk konfrontován se zlověstným a mlčícím symbolem mimozemského života. Science-fiction film, po kterém už filmové sci-fi nikdy nebylo jako dříve, a souběžně napsaný stejnojmenný science-fiction román, po němž se sci-fi literatura navždycky změnila. Jeden z největších mýtů filmové historie a společné mistrovské dílo dvou osobností svých oborů – režiséra Stanleyho Kubricka a spisovatele Arthura C. Clarka. Neopakovatelná cesta za hranice lidské zkušenosti, za hranice prostoru a času... (AČFK)
(více)Recenze (1 629)
Našel jsem konečně kořeny Stromu života. Jsou nepřístupné jako sám vesmír, který je přesto nebo právě proto nesmírně nádherný a vzrušující. Pro mě Kubrickova genialita spočívá v tom, že dokázal zachytit to nekonečné bezčasí, tu surovou věčnost prázdnoty, která nás obklopuje. Kde koloběh lidského života je přirozenou součástí celku, nikoliv však jeho hlavním tématem. Úzkosti z tohoto vědomí se lidé brání tím, že kolem sebe splétají ochrané sítě ze svého ega...sítě, které však nikdy nebudou dosti husté a pevné, aby dali člověku klid zapomnění, co se za nimi nalézá. Soudě podle mnoha negativních komentářů si to ještě mnoho lidí nechce připustit a přitom stačí letmý pohled k obloze, kde hvězdy tiše naslouchají páte symfonii. ()
Stanley Kubrick je prostě bůh. Tohle natočit v roce 1968. Zub času neubral Vesmírné odysee skoro vůbec nic a i dnes si troufám tvrdit, že snese ty nejpřísnější srovnání. Naprosto geniálně technicky pojatá podívaná, která v době svého uvedení musela nadchnout snad všechny. Nedá se upřít to, že některé části jsou výrazně natahovány a něco je naprosto zbytečné. Navíc není úplně jednoduché všechno pochopit a kdo říká, že to všechno chápe, tak rozhodně lže. Ani to mi výsledný dojem rozhodně nezkazilo a 2001: Vesmírná odysea považuji za naprostý kult a pilíř žánru. Všichni dnešní sci-fi tvůrci by měli Kubrickovi děkovat. ()
Technicky dokonalé, hudebně podmanivé, sekvence souboje člověka s vražedným strojem strhující a dech beroucí. Zbytek je totální kurevská sračka beze smyslu a významu, kdy jsem se nudil naprosto neskutečně. Vyjma válečných filmů si u mě Kubrick dobrý obrázek neudělal a ten konec byl vrchol všech píčovin, co jsem kdy viděl. 50% ()
Nevim nevim, ale tohle je na mne trochu prilis. Prvnich 15 minut se divat na skakajici opice? Mistre Kubricku? 5 minut bych pochopil, ale 15 minut? Neni to zbytecne? Bud jsem tento film nepochopil dost dobre, nebo neni dobry...Ocenuji krasne strihy, kameru a hudbu, ale...Nevim co rict, protoze jsem od snimku ocekaval neco uplne jineho, zaver jsem nepochopil a silu, podivat se na to podruhe jsem taky nemel. /// Tak podival jsem se jeste jednou a nazor nemenim, je to pro me proste tezko stravitelne ()
Prvni 3/4 hodiny nudaaa. Pak 3/4 hodiny narez. A nakonec 3/4 hodiny pomerne zajimavych. Celkem to ale je spise ta nuda... ()
Tak toto bol prvý FILM, ktorý som v živote videl. Bolo mi desať rokov, každý deň som pozeral Star Trek a raz som v programe zazrel zaujímavý názov filmu 2001: Vesmírna odysea. Hovorím si, že to môže byť celkom sranda. Krásne som sa usadil do kresla a ... a ... na viac si už nespomínam. Sedel som v tranze vyše dve hodiny, ktoré ma poznačili na celý život. A na HALa do smrti nezabudnem - mimochodom, pre mňa bude naveky predstavovať to najhoršie monštrum, aké som kedy na filmovom plátne videl. ()
V žiadnom prípade 2001: Vesmírnu odyseu nepozerajte ospalí, vyčerpaní alebo neskoro v noci (prvýkrát som v polovici filmu zaspal). Ak si ju však pozriete v plnej bdelosti zažijete filmové umenie v celej svojej kráse. Kubrick natočil vskutku dokonalý film, ktorý navyše ani po vyše 30 rokoch nestratil nič zo svojej pôsobivosti. Navyše aj po technickej stránke je film zvládnutý mnohonásobne lepšie ako veľa súčasných trikových filmov (mám pocit, že niektoré scény museli naozaj natočiť v nulovej gravitácii). Povinnosť pre každého, kto má rád filmy ako umenie. Ale ešte raz upozorňujem, že 2001: Vesmírna odysea vyžaduje vaše plné sústredenie, v opačnom prípade máte spánok zaručený :) ()
Film mého srdce. Jsem si skálopevně jist, že za svůj život už žádný lepší neuvidím... Když jsem nejznámější zápis Stanleyho Kubricka do filmové historie viděl na sklonku roku 2008 prvně, přistupoval jsem k němu s jistým respektem. Přece jen, několik desetiletí staré dílo, délkou spíše rozsáhlé, a tak dále, však si to dovedete představit... ___ Po úvodní, tehdy pro mne rozkoukávací sekvenci však následoval přesun do vesmíru a v tu chvíli jsem byl bez přehánění hypnotizován vším, pro co je snímek obecně oceňován. A to nádhernými sceneriemi vesmíru, doplněné Straussovou hudbou původně psanou pro plavbu "na krásném modrém Dunaji" (ostatně, zde máme zase plavbu kosmickým prostorem). Čím to bylo?, říkám si zpětně - pravděpodobně zájmem o vzdálený a tajemně působící vesmír, kdy kořeny sahají do dětských let... Abych si již tehdy řekl, že ani časté návštěvy brněnské hvězdárny na Kraví hoře, či aktivní pozorování zatmění Slunce v roce 1999 nedokázaly vyvolat takové citové vzplanutí. Skoro to odpovídá slavnému citátu Andrého Bazina: o kinematografii jakožto pohledu na svět spojeného s našimi touhami - když budu citovat své mladší já: "no není to krása, když se jen díváte na prachpustý vesmír a slyšíte jen ticho?" ___ Naťukl jsem na předchozích řádcích hudební doprovod - snad nikde jako zde je samostatnou kapitolou filmu. Ať už jde o harmonii hudby a obrazu (letuška jdoucí v rytmu oněch Straussových valčíků), dále pak je zde akcentování faktu, že ve vesmíru nemáme žádný vzduch (což akčněji laděná sci-fi - se Star Wars v čele - v diváckém podvědomí značnou měrou narušily) a především narušuje obvyklou filmovou konvenci, že se ve filmu musí jen mluvit - svým způsobem, byť je to hodně o individuálním vnímání, ta hudba totiž plně nahrazuje dialogy. Navrch zdejší výběr, ať už zmíněný Strauss, Chačaturjan či Ligeti byl pro mě iniciační ve smyslu hlubšího zájmu o vážnou hudbu - do té doby jsem se jí stranil, poslouchal jsem jenom tu modernější, populární. ___ Za oněch mladých let mě snímek taktéž fascinoval především technickou stránkou - například řešením vesmírných lodí, jejich vybavení, stavů beztíže... Abych po letech více doceňoval pro změnu tu dramatickou stránku v podobě samorostlého HALa. Projekce v mezičase měly zase rozličný charakter - ta druhá, tři měsíce po té první byla potvrzením osobního nadšení, další se zase zabývaly hloubkou zobrazovaného, aby největší punc výjimečnosti mělo shlédnutí tam, kam film skutečně patří - tj. na velkém plátně (kino Art, jaro 2014)... Zároveň ač se mi mohl napoprvé příběh jevit jako triviální a vzájemně nesouvisející, tak jednotlivé segmenty, včetně mnou původně upozaďovaného úvodního, se nádherně s přibývajícím časem jak v rámci projekce, tak i s odstupem od ní dávají dohromady. ___ V kontextu kinematografie jako takové se mi zamlouvá i to odvrácení od další z filmových konvencí, že máme nějakého hlavního hrdinu (většinou hvězdného herce), zde je totiž tím hrdinou sám život, svět kolem nás, a více netřeba. Tudíž se nejedná jen o "zfilmovaný komiks", jak se nechal slyšet Andrej Tarkovskij, kterýžto se při tvorbě svého Solarisu nevyhnul srovnání s tímto dílem. V zásadě jeho slovům rozumím tak, že by při svém pověstném vyprávění obrazem nepoužil takové množství barev a filtrů, ovšem ty zde atmosféře přidávají, než aby mi přišla kupříkladu samoúčelná. Prostě, a jednoduše - nejen jedna z mnoha filmových zkušeností, ale i unikátní inspirativní prostor pro směřování a utřídění vlastních myšlenek. Jakési Jiříkovo vidění z prvního seznámení dávno odvál čas, ale nikdy jsem i přes specifické tempo a zmíněnou ne zrovna nejkratší stopáž necítil pocit nudy či nezájmu, a to i v konkrétněji stavěných pasážích. 100% () (méně) (více)
Komentarmi Golfista-u a Gouryella bolo povedane vsetko co som chcel ! ()
Zdlouhavé, nudné, nicneříkající. To jsou první tři slova, která mě napadnou po dokoukání tohoto skvostu. Ale proč to má sakra takové hodnocení jako to má? Jen já jsem to nepochopil? Jen mě to neoslovilo? Velice pochybuju o tom, že bych si to dal znova abych si poupravil názor. Veřim, že na svou dobu to bylo revoluční dílo. Bohužel já žiju v jiné době a tak mi nezbývá než fandit Homerovi aby si poradil "HALem" v jedné ze scén v Simpsonech, které jsou tímto filmem poznamenány. ()
Poprvé jsem viděl hluboko v noci v televizi, přibližně v 17ti, a své znudění a nepochopení jsem si proto ospravedlňoval okolnostmi, přesto trvalo 6 let, než jsem dal Odysee další šanci (na plátně při klubovém promítání). S určitou dávkou sebezapření zvedám hodnocení na maximum, ale film pořád patří mezi ty, které "mi nemusely sednout, ale oceňuji jejich objektivní význam", jak píšu na profilu. Mytický začátek i existenciální konec jsou excelentní, "filozoficko-akční" jádro filmu mi ale lehce uniká. Jistě se na něj podívám v životě ještě několikrát, ale nejsem si jist, jestli se to někdy obejde bez alespoň pár mikrospánků. ()
Když jsem se na tento film díval poprvé, po pár minutách jsem nevydržel a zřejmě usnul, nebo film vypnul. Zdál se mi neskutečně rozvláčný, nudný a zdlouhavý. Po několika letech jsem se odhodlal k opětovnému shlédnutí. Pokusil jsem se naladit na temporytmus filmu a přišel jsem mu na chuť, ačkoliv některé pasáže jsou skutečně až moc dlouhé. Přesto jsou některé scény velmi napínavé, hudba padnoucí, atmosféra propracovaná a když se člověk odprostí od současné trendu zkratkovitých filmů klipového formátu, může se naladit na podobnou vlnu. Na rok vzniku velmi slušné efekty a nejvíce se mi líbila použitá technologie kosmických plavidel....forma kruhu a koule...jako dokonalý základ všeho a pro pohyb vesmírem a vytváření umělé gravitace pomocí odstředivosti dokonalé...a pak samozřejmě přesah významu samotného kruhu do struktury vyprávění filmu a jeho význam pro obsah a formu samotného filmu. Závěrečnou scénu jsem pochopil podle svého (složitě bych popisoval vlastní myšlenky nedokonalou řečí pozemšťana), aspoň tedy několi slov....kruh, počátek i konec všeho, přerod od jednoduchého organismu ke složitější formě, a návrat na samý počátek v nové podobě... Knihu jsem zatím nečetl, ale chystám se k tomu, třeba potvrdí moji hypotézu a třeba se mýlím, ale já se přece nikdy nemýlím, že? ()
Jsem trochu rebel, takže jsem do dnešního dne nečetl Babičku, Robinsona Crusoe, neviděl ET mimozemšťana, ani Kmotra. Vesmírná odysea byla na tom seznamu taky. Čekal jsem až příjde TA chvíle. Sakra, to je zklamání! Hluboce lituji každého, pro koho byl tento film prvním setkáním s žánrem sci-fi. Kdyby se to stalo mě, nejspíš bych si dal hodně dlouhou pauzu. Naštěstí jsem předtím přečetl stovky vynikajících knich(včetně všeho od Clarka) a viděl desítky vynikajících filmů, takže je můj vztah ke sci-fi dost pevný na to abych ustál, že patřím mezi nemnoho těch, pro které je 2001: Vesmírná odysea filmová břečka. Obsahově se o původní povídku jen otřela a posloužila Kubrickovi jen k exibici obrazu a zvuku(což sám přiznává). Nic z toho nedávalo smysl a ani dávat nemělo. Jediná dobrá pasáž byla ta, kde se zcvokl HAL. Nicméně ano...navzdory podprůměrnosti obsahu, se tento film stal díky formě a lidem, kterým chybí jejich vlastní fantazie, podivným kultem. Nevěřím, že se Clarkovi, který psal hard sci-fi, měl technické a pragmatické uvažování, líbil Kubrickův hřmotný koloč. Nakonec sám prý prohlásil: "Domnívám se, že 2001 je z 90 % odrazem fantazie Stanleyho Kubricka, asi 5 % geniality lidí ze zvláštních efektů a snad 5 procenty jsem přispěl já" . Mě prostě Kubrickova fantazie nesedí a doufám, že touto "art" cestou už žádný tvůrce SF filmu nepůjde. A ta hodnocení mnohých...to považuji za jistou obdobu snobismu. ()
V bodech: 1. Je to lyrická pocitovka. 2. Je to to, čeho chce dosáhnout každý režisér, aby dokázal svůj absolutní tvůrčí vrchol. 3. Jsou tam vopice, co zmlátěj slabší vopici (a to je super). 4.Vzniklo to v roce 1968!!! ()
Jelikož nejsem fanouškem žánru Sci-Fi, tak tentokrát jsem byl velmi mile překvapen.Někteří se možná unudí k smrti, ale v mém případě tomu bylo právě naopak, film si mě získal svou fantastickou atmosférou a vizuálními efekty. Možná zbytečně dlouhá úvodní scéna s opicemi, ale to je jediná záporná věc kterou můžu tomuto snímku vytknout.Pomalé tempo, skvělá kamera, výborné efekty, mrazivý závěr a k tomu skvělá Straussova hudba.Na rok 68 něco úžasného, ale není se vlastně čemu divit, vždyť to natočil Stanley! ()
Famózní dílko. Ani nevím jak to popsat. Dovedete si představit, že by třeba Star Wars braly v potaz fyzikální zákony? Mám na mysli šíření (respektive nešíření) zvuku ve vakuu. To by z těch slavných vesmírných bitev se světelnými vzučícími střelami a mohutnými explozemi bitevních lodí moc nezůstalo, pokud by se odehrávali v tichosti. U 2001: Space Odyssey je ticho obrovským emoce vyvolávajícím plusem. Také jsem nezažil film, ve kterém by kosmonaut uzavřený do skafandru slyšel syčení vzduchu a vlastní dech...přitom je to silný zážitek když se vžijete do role kosmonauta, který kolem sebe (svého skafandru) má širý vesmír - nekonečno a jediný zvuk který vnímá je ten, který dokáže vydávat sám uvnitř skafandru. Vně absolutní ticho...trochu depresivní. Důvěryhodnost a realističnost je pouze zlomečkem jedinečnosti tohoto monumentálního díla. 2001: Space Odyssey nemá obdoby a Kubrick si tím u mě nejen smáznul mínus za zprzněné Osvícení. Smekám a jdu si přehrávat v hlavě některé okamžiky a přemýšlet...mám o čem. 100% POKRAČUJI: Tak jsem přečetl i Clarkovu knihu a nedat už prve pět hvězdiček, nebo kdybych mohl udělit šest, hnedka jednu přidám. A to zejména kvůli geniálnímu zfilmování nezfilmovatelného závěru díla. Ono se to podařilo, Clarke i Kubrick stvořili geniální kultovní sci-fi nad které není! Jsem unešen...jsem unešen do závratných výšin, až k Jupiteru (film), nebo až k Saturnu (kniha)...vlastně ještě mnohem dál, v záhadném dokonalém černém monolitu, není cesty zpět, jsem lapen, zcela jsem propadl kultu...a čím víc o něm přemýšlím, tím menší je šance že se kdy vymaním z úchvatných chapadel tohoto skvostu. Doporučuji film i knihu a zcela jedinečně je tentokrát jedno v jakém pořadí. ()
Popsat proč? se dost dobře nedá, alespoň já to nedokážu. ()
Vesmírná odysea není podle mě nic jiného než brilantní nuda. Za úspěch považuju, že jsem během neuvěřitelně se táhnoucí dvou a půl hodiny usnul jenom jednou. Kromě nechutně dlouhých záběrů vesmíru mi nejvíc vadila tří minutová tma na začátku a ještě zhruba uprostřed filmu. Něco takového považuju za pohrdání divákovým časem a potažmo divákem samotným. 2* dávám za část s HALem, protože ta jediná měla nějakej smysluplnej děj a taky se mi líbily hrátky kameramana s prostorem lodi. ()
Vizuálně úchvatný a geniální Kubrickův úvod do filosofie mysli. A. C. Clarke zapracoval do své povídky (a) vznik vědomí z vnější příčiny (vždyť něco tak vznešeného jako lidská mysl nemůže jen tak halabala vzniknout z hmoty - moderní doba zavrhla boha a nahradila ho E.T.); (b) počítač, výtvor to lidské inteligence, může nabýt vědomí z vnitřní příčiny; (c) vědomí nutně přináší strach z nebytí, ohrožení a boj proti nepříteli (jiný kmen; ten, kdo mě může vypnout). Kubrick však syžet povídky využil pro obrazovou filosofickou úvahu - život je pohyb, člověk opouští rodinu a dům a vydává se objevovat nové kontinenty a posléze i vesmír. Vzdálenost přináší odcizení a touhu po domově. A člověk ve vesmíru se chová stejně jako na Zemi - byrokracie, utajování před jinými...To vše doplňte hudebním a obrazovým vyjádřením pythagorejské harmonie sfér a dostanete jeden z nejkrásnějších a nejúchvatnějších filmů - dokonalé spojení obrazu, hudby a myšlenky. ()
Rozhodně ten film má něco zajímavého v sobě. Něco co mě nutí na něj myslet i po dlouhý době od jeho zhlédnutí. Některé scény byly opravdu zdlouhavé a nepochopil jsem konec. Ale co se týče efektů a když vezmeme v potaz, že je to z roku 1968, tak to vypadá naprosto parádně a strčí to do kapsy leckteré počítačové triky dnešní doby. Skvost. Bravo. ()
Reklama