Režie:
Akira KurosawaScénář:
Akira KurosawaKamera:
Tošio UbukataHudba:
Fumio HajasakaHrají:
Secuko Hara, Masajuki Mori, Toširó Mifune, Jošiko Kuga, Takaši Šimura, Čieko Higašijama, Minoru Čiaki, Noriko Sengoku, Eiko Mijoši, Bokuzen Hidari (více)Obsahy(2)
Akira Kurosawa přizpůsobil dílo jednoho z největších ruských autorů, F.M.Dostojevského, japonskému prostředí. Duševně nemocný Kameda se po pobytu v americké nemocnici vrací domů, na sněhem zaváté Hókkaidó. Navzdory své vnitřní kráse a ušlechtilosti naráží Kameda jen na nepochopení a opovržení. Strhující děj tohoto skvělého dramatu podtrhuje výborný scénář, precizní vykreslení postav, věrně zachycená dusivá atmosféra poválečného Japonska a herecké výkony Masayukiho Moriho a Toshiro Mifuneho. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (40)
Zasnežené Hókkaidó má niečo do seba. Ten chlad v ktorom sa tento emočný epos odohráva je skvelým kontrastom voči postavám a ich pocitom. Adaptovať Dostojevského nie je asi ľahká úloha. A už tobôž nie keď zmeníme lokácie, mená a prostredie ( hoci si viem predstaviť ten ruský chlad v každom jednom zábere). Kurosawa je ale emočný režisér. Jeho postavy dýchajú a konajú, ako keby boli vystrihnuté zo skutočnosti. Občas je tu mierne prehrávanie a melodramatickosť, ale vo výsledku to nevadí. Takmer tri hodiny sa nám totiž rozkrýva príbeh o láske a túžbe, nenávisti a spoločenskej odmietavosti a každá z postáv tam vlastne hľadá len pochopenie a nehu. Čo je znova skvelý kontrast so snehom a mrazom. Nejedná sa o najlepšieho Kurosawu. Ale neviem si veľmi predstaviť tvorcu, ktorý by tak ťažkú a komplexnú látku dokázal adaptovať tak ľahko a s takým citom pre detail, ako je tomu v prípade Akiru. ()
Poválečné Japonsko v zápaďáckém střihu a do toho klasický ruský román. Když jsem v devatenácti Dostojevského Idiota četl, moc se mi to líbilo, ale nikde jsem tam nemohl najít onu "genialitu". Nyní, při sledování Kurosawovy adaptace, mám velmi podobné pocity, jen o něco blíž k pochopení. Pan Kameda je prostě idiot. Postavy Kurosawova filmu a jejich ztvárnění jsou naprosto skvělé, chybělo mi ovšem nějaké jejich duševní pozadí (obzvlášť citelně u Mifuneho postavy). Kameda (Miškin) je ztvárněn sice skvěle, koncipován však trochu nešťastně: historkou o zešílení z popravy (ač samo o sobě dobře dostojevské), při předpokladu, že pan Kameda je prostě takový, to Kurosawa překombinoval. Dostojevského Miškin je, pokud si vzpomínám, prostě těžký epileptik, občas se vynořující z mozkové temnoty. Kamedova povaha - je takovým "odjakživa" nebo až od popravy? Tedy: Je to jeho přirozenost nebo jakýsi pokus? To se neví a je to škoda. Pan Kameda má sice svou dokonalou dobrotou narážet na nepochopení a posměch, ale celou dobu ho tam všichni obdivují. (Ovšem tak, jakoby byl svatým z obrázku a ne živým člověkem.) Pokud jde o řemeslné komponenty, autor opět nezklamal. Na druhou stranu je to první mistrův film, který jsem nedal na jeden zátah a u nějž jsem se chvílemi trochu nudil. V druhé části se to stále zlepšovalo, ale zase tou závěrečnou vraždou to celé pohřbil (z četby už si to nepamatuji, ale myslím, že Dostojevskij to tam nemá). Místy to na mě působilo dojmem sentimentálnosti našich "filmů pro pamětníky". Dávám čtyři hvězdičky, což je na Kurosawu zatraceně málo. ()
Jo, jo - viem , kto bol Dostojevskeho Myskyn , hoci citaniu romanov a beletrie sa vyhybam ako Cigos lopate. Ked literatura, jedine uznavam slovniky, encyklopedie a kroniky. No ale s5 k filmu. Uvodne tempo je doslova zaspate a priserne nudne, teda taku nudu som este nezazil. Toshiro Mifune to aspon dobre zahral, ale jeho dalsie veldiela ako Opily andel su jednoducho vyssie ako tento film. Secuko Hara /Tokyo Boshoku, Nelitujeme sveho Mladi 1946/ v strede film podla mna prehravala a ako -tak sa dal zniest aj Masajuki Mori /Ukigumo 1955, Rashomon/. Rezia je vycibrena a filmarsky je to pochopitelne vyborne, ale ako som spominal, Mifune ma daleko lepsie filmy a aj samotny Kurosawa natocil daleko vacsie kulty ako tento film - namatkovo spomeniem Rashomon, Opileho Andela a Dersu Uzala. Rezisersky talent Kurosawu nemozno popriet a ja mam k tomuto reziserkemu velikanovi obrovsku uctu : 70 % ()
Pokud se literární Evropa rozpíná mezi Shakespearem a Dostojevským, pak Kurosawa má zmapované oba "póly", východní i západní. U Shakespeara to tolik nepřekvapuje, jeho příběhy (dramata) nejsou až tak odlišné od samurajských příběhů, v jejichž zobrazování je Kurosawa mistr (viz opus magnum "Rašomón"). Pro adaptaci Idiota použil ale Kurosawa odlišné výrazové prostředky, aby jimi dosáhl téhož účinku a vjemu jako Dostojovskij svým literárním dílem; jeho empatie je skutečně výjimečná. Na závěr parafráze z pop music: "Chcete vidět Nastasju Filippovnu? Tedy vizte, to je ona!" (Jim Morrison, Strange Days). ()
Pomalé, hypnotické, temné a působivé... obzvláště ve své druhé části, kde vztahové napětí pomalu dostupuje vrcholu. Zajímavé je to i jako setkání s naprosto odlišnou mentalitou. Motivace postav je totiž zásadně formována japonskou kulturou a tradicemi, a proto se nám evropanům může zdát chování některých hrdinů naprosto zvláštní. Ale na působivosti to filmu rozhodně neubírá. ()
Galerie (49)
Photo © Shochiku Company
![Idiot - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/925/160925862_ba7ac5.jpg)
Reklama